Справа № 569/7927/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Рівне 

Рівненський міський суд Рівненської області 
в особі судді ОСОБА_1 , 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження №12026181010000394 від 05.03.2026 про обвинувачення 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Осова Дубровицького району Рівненської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, 

розгляд кримінального провадження відбувся за участю: 
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 , 

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2026 року, близько 23 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні закладу «Акула», що по вул. Київська, 40А в м. Рівне, маючи умисел на привласнення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, з метою використання коштів з карткових (банківських) рахунків для подальшого власного матеріального збагачення та в особистих інтересах, шляхом вільного доступу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин привласнив належні ОСОБА_5 банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які знаходилися в кишені куртки потерпілого, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, П. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та примітки до ст. 358 КК України, є офіційними документами.
04 березня 2026 року, близько 23 год. 00 хв., перебуваючи у приміщенні закладу «Акула», що по вул. Київська, 40А в м. Рівне, разом із потерпілим ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне заволодіння особистими документами останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що посвідчення учасника бойових дій є важливим особистим документом, який підтверджує особливий статус особи, порядок видачі якого затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 року та втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою незаконного заволодіння, шляхом вільного доступу, таємно викрав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , видане 24.07.2023 на ім`я ОСОБА_5 адміністрацією Державної прикордонної служби України, яке знаходилося у кишені куртки останнього, та яке є важливим особистим документом, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.
04 березня 2026 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні закладу «Акула», що по вул. Київська, 40А в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-14, який в подальшому продовжено, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належний потерпілому ОСОБА_5 мобільний телефон марки «OSCAL» IMEП1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , чорного кольору, вартістю 5005 грн., який знаходився в кишені куртки потерпілого, чим завдав останньому майнової шкоди у вищевказаному розмірі.
Продовжуючи свій злочинний умисел, в період часу з 23 год. 26 хв. 04 березня 2026 року до 02 год. 35 хв. 05 березня 2026 року, ОСОБА_3 перебуваючи на АЗС «ОККО», що по вул. Київська, 04, в м. Рівне, використовуючи знайдену ним належну потерпілому ОСОБА_5 банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, який в подальшому продовжено, переконавшись, що на раніше знайденій ним картці АТ КБ «Приватбанк», яка відкрита на ім?я потерпілого ОСОБА_5 наявна система з безконтактною технологією оплати, що забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, здійснив оплату товару та послуг з використанням цієї банківської картки шляхом проведення транзакцій, таємно викравши з рахунку потерпілого ОСОБА_5 грошові кошти в загальній сумі 5 189 грн. 80 коп., чим завдав останньому майнової шкоди у вищевказаному розмірі.
Своїми умисними діями, які виразилися у привласненні офіційного документа, вчиненими з корисливих мотивів, та у незаконному заволодінні шляхом привласнення важливого особистого документа, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.ч.1, 3 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України. 
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю дав показання, що 04 березня 2026 року, близько 23 год. 00 хв., в приміщенні закладу «Акула», що по вул. Київська, в м. Рівне, з кишені куртки ОСОБА_5 викрав банківські картки АТ КБ «Приватбанк», посвідчення учасника бойових дій, та мобільний телефон. У той же день, в нічний час, перебуваючи на АЗС «ОККО», що по вул. Київська, в м. Рівне, використовуючи належну потерпілому банківську картку на якій була наявна безконтактна система оплати, здійснив оплату товару та послуг з використанням цієї банківської картки, в загальній сумі 5 189 грн. 80 коп. З розміром завданої шкоди погодився. Шкоду потерпілому не відшкодовано. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, вказав, що шкодує про вчинене. Цілком погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його винуватість, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. 
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що з ОСОБА_3 пізно ввечері, 04 березня 2026 року, випивали в закладі «Акула». Після цього виявив, що з кишені куртки у нього викрадені банківські картки, мобільний телефон та посвідчення учасника бойових дій. Вказав, що не заперечує про проведення судового розгляду за спрощеною процедурою, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, що зміст цих обставин та їх наслідки йому зрозумілі, просив призначити обвинуваченій покарання на розсуд суду. 
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України – привласнення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, за ч. 3 ст. 357 КК України – незаконне заволодіння шляхом привласнення важливого особистого документа, та за ч. 4 ст. 185 КК України – таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 
У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує положення ст. 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених останнім інкримінованих кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення передбачені ч.1 та ч.3 ст. 357 КК України відноситься до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином; обставини вчинення кримінальних правопорушень; обставини, які пом`якшують покарання, яким є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено; відношення обвинуваченого до вчиненого з осудом, особу винуватого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, та приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.1 ст. 357 КК України та за ч.3 ст. 357 КК України, у виді штрафу, в межах санкції частин цієї статті, за ч.4 ст. 185 КК України, позбавлення волі, та за правилами ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією цієї статті, та враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненому, ставлення до вчиненого з осудом, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, надасть йому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки кримінально-караного діяння та невідворотність покарання за вчинене, що відповідатиме меті покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню останнього та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами. 
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу, залишити попередній, у виді особистого зобов`язання, продовживши дію обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. 
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі ст. 124 КПК України, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати, а саме витрати на залучення експерта в сумі 1 782,80 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357 КК України, ч.3 ст. 357 КК України та ч.4 ст. 185 КК України, та призначити покарання:
-за ч.1 ст. 357 КК України – штраф у розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
-за ч.3 ст. 357 КК України – штраф у розмірі 50 (пятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за ч.4 ст. 185 КК України, - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання - позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк – 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати, з дня ухвалення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 782,80 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 80 копійок) гривень витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку у законну силу, залишити попередній, у виді особистого зобов`язання, поклавши обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України - прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із міста Рівне без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк застосування покладених обов`язків - до вступу вироку в законну силу. 

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 30.03.2026 (№569/5563/26, 1-кс/569/2711/26) на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , які упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766327; посвідчення серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , яке упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766328; мобільний телефон марки «OSCAL» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , який упаковано до спеціального сейф пакету НПУ №NPU5766329.

Речові докази: роздруківку виписку по картці та ком пакт диск наданий ТзОВ «ОККО – Драйв» – залишити в матеріалах кримінального провадження; банківські картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , посвідчення серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 та мобільний телефон марки «OSCAL» IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , - повернути ОСОБА_5 . 

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1