Справа №403/393/25 провадження № 2-а/403/4/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Муляві В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кулініча Дениса Володимировича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про визнання протиправними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі,
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів - поліцейського відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Кіровоградської області Кулініча Д.В. та ГУНП в Кіровоградській області про: 1) визнання протиправними дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП; 2) скасування постанови серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.; 3) закриття провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. На обгрунтування позовних вимог зазначив, що в листопаді 2024 року автомобіль під його керуванням здійснював зупинку по вул.Мазуренка,64 в с-щі Устинівка з метою висадки пасажира, однак після спілкування з поліцейськими, які перевіряли його посвідчення водія, він продовжив рух і розгляд справи про адміністративне правопорушення в його присутності поліцейськими не здійснювався і копія оскаржуваної постанови йому не вручалась.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Згідно поданої до суду письмової заяви прохав суд розглянути справу без його участі в зв`язку із зайнятістю по роботі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає суд їх задоволити (а.с.91).
В судове засідання по розгляду справи відповідач - поліцейський відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області Кулініч Д.В. не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст.124 КАС України (а.с.78, 89, 90). Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього доказами на обґрунтування своїх заперечень проти позову у встановлений судом строк не подав. Заяв та клопотань від відповідача в порядку ч.3 ст.44 КАС України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, на дату проведення судового засідання також не надходило. 
Представник відповідача ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання по розгляду справи не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ст.ст.124, 129, 268 КАС України (а.с.77, 79, 87, 88). Згідно відзиву на позовну заяву, прохав суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Кіровоградській області в повному обсязі. На обґрунтування заперечень проти позову зазначив про те, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи, установлюючи під час розгляду справи докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Крім того, стягнення застосоване без порушення, в межах санкції ч.1 ст.122 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. 30 листопада 2024 року поліцейський відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області Кулініч Д.В. відносно позивача ОСОБА_1 виніс оскаржувану адміністративну постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Позивач 30 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул.Олексія Мазуренка, 83А в смт.Устинівка, здійснив стоянку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим порушим п.15.9.й ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до пункту п. 15.9.й ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. З вищевикладеного вбачається, що винесена постанова про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП є законною та обґрунтованою (а.с.39-41).
Документів на підтвердження надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи представником відповідача ГУНП в Кіровоградській області до відзиву додано не було.
З урахуванням положень ч.1 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України розгляд адміністративної справи здійснюється за відсутності сторін.
Безпосередньо дослідивши докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом по справі встановлено, що 30 листопада 2024 року о 10 год. 38 хв. відповідачем - поліцейським відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області капралом поліції Кулінічем Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3574950, якою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.8, 72).
Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року вбачається, що 30 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. в смт.Устинівка по вул.О.Мазуренка, №83А позивач ОСОБА_1 здійснив стоянку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п.п.15.9и Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до положень ч.4 ст.9 КАС України, яка передбачає право суду вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі витребування доказів з власної ініціативи, ухвалою суду від 26 січня 2026 року, з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення, судом був витребуваний відеозапис з нагрудної бодікамери, який містить фіксацію подій, що стали підставою для винесення відносно гр-на ОСОБА_1 постанови серія ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року (а.с.29-30).
17 січня 2026 року на виконання вказаної ухвали суду відділенням поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області було повідомлено про неможливість надання вказаного вище відеозапису, оскільки згідно з п.п.1 п.3 розділу «Інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за №1026, строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб (а.с.26).
Будь-яких інших доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за обставин, викладених в постанові серія ЕНА №3574950, відповідачами суду надано не було. 
Доказів вручення позивачу вказаної постанови у встановленому законом порядку відповідачами також суду надано не було.
Виконуючи приписи ст.244, ч.4 ст.246 КАС України та даючи оцінку аргументам, наведеним сторонами, як учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи були порушені права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом, та мотиви їх застосування, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно роз`яснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», до правових актів індивідуальної дії належать рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).
Відповідно до положень ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, враховуючи обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, під час розгляду даної адміністративної справи, судом перевірялось дотримання відповідачем - ОСОБА_2 , як суб`єктом владних повноважень, зазначених вище вимог, зокрема, того, чи була постанова про накладання адміністративного стягнення серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 винесена ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і законами України, обґрунтовано, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття такого рішення.
Відповідно до п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закону) поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.
До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону).
За приписами ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
За змістом пунктів 1.3, 1.9 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території, чим, на думку поліцейського, порушив п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху.
Разом з тим, п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху передбачає заборону зупинки, а не стоянки транспортних засобів ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.
Системний аналіз пунктів 15.9 та 15.10 Правил дорожнього руху, а також диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП, свідчить про те, що законодавець чітко розмежовує поняття «зупинка» та «стоянка», а тому зазначення в оскаржуваній постанові факту стоянки транспортного засобу при одночасному посиланні на правову норму, яка встановлює заборону його зупинки, свідчить про невідповідність викладеній в постанові суті адміністративного правопорушення його правовій кваліфікації.
Суд констатує, що в даному випадку має місце невідповідність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення його юридичній кваліфікації, оскільки зафіксовані поліцейським Кулінічем Д.В. в оскаржуваній постанові дії позивача ОСОБА_1 (стоянка) не охоплюються приписами п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху (заборона зупинки), як норми, на яку послався поліцейський під час винесення оскаржуваної постанови серії ЕНА №3574950, констатуючи порушення позивачем конкретних вимог Правил дорожнього руху.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а, належним доказом правопорушення, пов`язаного з порушенням п.15.9 «и» Правил дорожнього руху, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Аналогічна правова позиція викладена також і в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а.
Натомість, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року, доказів на підтвердження факту розміщення транспортного засобу ВАЗ 21063 саме на відстані менш ніж 10 метрів від виїзду з прилеглої території та здійснення поліцейським відповідних замірів з метою встановлення відстані цього транспортно засобу до такої території до вказаної постанови додано не було. 
В оскаржуваній постанові взагалі не зазначено, на якій саме відстані від такого виїзду перебував транспортний засіб під керуванням гр-на ОСОБА_1 , відсутні будь-які відомості про проведення поліцейським відповідних замірів на місці події, а також не вказано про наявність та долучення до матеріалів справи будь-якого акта чи іншого документа, яким би були зафіксовані результати таких замірів. 
За вказаних обставин, враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а та від 08 лютого 2018 року у справі №760/3696/16-а, сам по собі виклад обставин у постанові про накладення адміністративного стягнення без належного їх фіксування та документального підтвердження не може вважатися достатнім доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Крім того, відповідно до довідки відділу комунальної власності, містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства, охорони навколишнього природнього середовища та благоустрою Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області за вих.№02-15/172 від 27 червня 2025 року, в Єдиному державному реєстрі адрес будинку 83 А по вулиці Олексія Мазуренка в с-щі Устинівка немає (а.с.10).
Таким чином, враховуючи викладене, поліцейським фактично не встановлено місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки зазначена в оскаржуваній постанові адреса в с-щі Устинівка не існує і доказів протилежного відповідачами суду надано не було.
При цьому, з огляду на вимоги п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху, який встановлює заборону зупинки саме на визначеній відстані (менш ніж 10 метрів) від виїзду з прилеглої території або безпосередньо в місці такого виїзду, встановлення точного місця події має істотне значення для правильного вирішення справи. Без належної ідентифікації місця розміщення транспортного засобу неможливо встановити ані наявність виїзду з прилеглої території, ані відстань до нього та, як наслідок, і сам факт порушення встановленого порядку дорожнього руху.
Відсутність у матеріалах справи достовірних даних про місце події 30 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. у поєднанні з відсутністю будь-яких доказів здійснення поліцейським замірів відстані та фіксації розташування транспортного засобу відносно виїзду, свідчить про те, що об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за обставин. викладених в оскаржуваній постанові, не підтверджена належними, достовірними та достатніми в своїй сукупності доказами.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст.7 КУпАП застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетентності, у точній відповідності з законом. 
За змістом ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності в її діях (бездіяльності) відповідного складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону до превентивних заходів, які можуть застосовуватись поліцією, належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Для забезпечення публічної безпеки і порядку поліція може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) виявлення або фіксування правопорушення; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху (п.п.1, 2 ч.1 ст.40 Закону). 
Обов`язок поліцейського забезпечувати відеозйомку під час здійсненням ним службових повноважень шляхом використання портативного відеореєстратора, як пристрою, призначеного для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, прямо передбачений п.п.4, 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026. 
За змістом п.9 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкції), розгляд поліцейським справи про адміністративне правопорушення передбачає, крім роз`яснення прав і обов`язків особі, яка бере участь у розгляді справи, також і заслуховування її пояснень та дослідження доказів. 
Отже, положення наведених вище нормативно-правових актів безпосередньо надають поліцейському право використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу на підтвердження наявності або відсутності факту адміністративного правопорушення.
Згідно з пунктами 1, 2 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст.283 КУпАП.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посаду посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.   
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського на підтвердження події, зазначеної в оскаржуваній позивачем постанові, суду надано не було.
Інших, передбачених ст.251 КУпАП доказів правомірності винесення постанови серія ЕНА №3574950, на підставі яких поліцейським Кулінічем Д.В. був зроблений висновок про порушення позивачем п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху 30 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. в смт.Устинівка по вул.О.Мазуренка №83А, суду також надано не було.
Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимість доказів, передбачена ч.2 ст.74 КАС України).
З огляду на викладене судом встановлено, що, крім оскаржуваної постанови, жодних інших належних та допустимих доказів, необхідних для встановлення в діях позивача ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2024 року о 10 год. 30 хв. порушення вимог п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху, капралом поліції Кулінічем Д.В. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суду надано не було.
Одночасно з цим судом враховується, що оскаржувана постанова серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 зазначеного в ній правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справах №338/1/17 та №211/3520/16).
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За встановлених під час судового розгляду обставин, враховуючи, що суду не було надано будь-яких доказів, що містять відомості на підтвердження зазначених в оскаржуваній постанові обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та недоведеність капралом поліції Кулінічем Д.В. належними, допустимими і достатніми в своїй сукупності доказами правомірності прийнятого ним рішення.
Даний висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Верховним Судом в постановах від 11 грудня 2019 року у справі №761/41786/16-а та від 20 грудня 2019 року у справі №191/1060/17.
З огляду на викладене, наявні у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що всупереч ст.245 КУпАП капрал поліції Кулініч Д.В. не вжив заходів для повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, що мають значення у даній справі, а винесена ним, як суб`єктом владних повноважень, постанова серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року не відповідає вимогам обґрунтованості та добросовісності, передбачених п.п.3, 5 ч.2 ст.2 КАС України. 
Відсутність належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року свідчить про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП (правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 08 липня 2020 року у справі №177/525/17).
Згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За змістом ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання принципу законності.
Правовими положеннями адміністративного судочинства встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (п.3 ч.3 ст.286 КАС України).
За змістом п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З урахуванням того, що під час розгляду адміністративної справи відповідачами не було надано доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 за обставин, викладених в оскаржуваній ним постанові, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача ОСОБА_1 складу даного правопорушення та відсутність законних підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.
Отже, враховуючи ненадання відповідачами належних та допустимих в розумінні ст.ст.73, 74 КАС України доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.п.«и» п.15.9 Правил дорожнього руху, що, як наслідок, свідчить про недоведеність капралом поліції Кулінічем Д.В., як суб`єктом владних повноважень, правомірності своїх дій згідно з положеннями ч.2 ст.2 КАС України щодо прийняття ним оскаржуваної постанови обгрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем капралом поліції Кулінічем Д.В. рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року та відсутність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, що у відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає до задоволення.
Згідно з положеннями ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, за наслідком встановлення порушень вимог законодавства, суд може скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), або скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, позовна вимога про визнання протиправними дій капрала поліції Кулініча Д.В. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, не підлягає задоволенню, оскільки прийняття судом вказаного рішення за наслідками розгляду адміністративної справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не передбачене правовими нормами ч.3 ст.286 КАС України, а скасування оскаржуваної позивачем постанови від 30 листопада 2024 року серії ЕНА №3574950 є достатнім способом захисту порушеного права позивача, охоплює собою визнання протиправними дій відповідача, як суб`єкта владних повноважень, по її складенню, що відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому оскарженню такі дії не підлягають.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (ч.7 ст.139 КАС України).
Позивачем по справі ОСОБА_1 при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с.1).
На підставі викладеного, приймаючи до уваги задоволення позову за вимогами про скасування постанови та закриття провадження у справі, сплачена позивачем ОСОБА_3 сума судового збору підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, як суб`єкта владних повноважень та розпорядника бюджетних коштів.
Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 20, 72-77, 90, 94, 132, 139, 241, 243, 246, 255, 271, 272, 286, 295 КАС України, суд, 
У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського відділення поліції №1 м.Долинська Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кулініча Дениса Володимировича, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, про визнання протиправними дій, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі задовольнити частково.
Постанову серії ЕНА №3574950 від 30 листопада 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капралом поліції Кулінічем Денисом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп., - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрити.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в розмірі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Ім`я та найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: поліцейський відділення поліції №1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області капрал поліції Кулініч Денис Володимирович, адреса місцезнаходження: вул.Нова, буд.№42 м.Долинська Кропивницького району Кіровоградської області, поштовий індекс 28500.
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, адреса місцезнаходження: вул.Віктора Чміленка, буд.№41 м.Кропивницький Кіровоградської області, поштовий індекс 25006, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108709.
Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя     С.Ю.Атаманова