Справа №: 345/918/26 
Провадження №: 2/343/545/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого – судді Лицура І.М.,
секретаря судового засідання – Бойків В.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг за кредитним договором № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року, що був укладений ним з ПАТ «Ідея Банк», в розмірі 83 392,24 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 05 березня 2019 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06.00104.004973152, згідно з умовами якого відповідачу було відкрито банківський рахунок, на який відбулося зарахування кредитних коштів в розмірі 49 999,00 грн., включаючи 4 337,81 грн. страхового платежу на рахунок ПрАТ «СК «Уніка Життя», строком на 36 місяців, тобто по 05.03.2022 року включно. За користування кредитом позичальнику встановлено змінювану процентну ставку, яка на день укладення договору становила 21,99 % річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач ОСОБА_1 не повернув отриманий кредит у встановлений строк та не сплатив нараховані відсотки, останній платіж здійснено 02.09.2019 року. Загальна сума заборгованості відповідача за даним кредитним договором станом на кінець строку кредитування (05.03.2022 року) складає 83 392,24 грн., з яких: 48 394,49 грн. – заборгованість за основним боргом та 34 997,75 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, у відповідності до якого АТ «Ідея Банк» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» набуло право вимагати повернення коштів за кредитним договором № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року. В подальшому ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» відступило ТзОВ «Санфорд Капітал» згідно договору факторингу № 29-12/23 від 29.12.2023 року належне йому право вимагати повернення коштів за вказаним вище кредитним договором. З часу відступлення права вимоги до відповідача, а саме з 16.11.2023 року, жодних додаткових нарахувань не здійснювалося. Згідно з умовами кредитного договору № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року, позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування коштами в порядку передбаченому договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
Відповідач ОСОБА_1 22.04.2026 року та 11.05.2026 року подав відзиви на позовну заяву (а.с. 82,98), в яких вказав, що з позовними вимогами він не погоджується з тих підстав, що заборгованість, заявлена позивачем до стягнення, є непропорційною та необгрунтованою, оскільки фактично він отримав кредитних коштів близько 35 000,00 грн., а до складу боргу включено надмірні відсотки, штрафні санкції, пеню та інші платежі, які не нараховуються в період дії карантину та воєнного стану. Крім того, кредитний договір було укладено у 2019 році, останній платіж ним здійснено перед початком пандемії Covid-19, після чого він втратив роботу і не мав можливості виконувати зобов`язання. Так як з часу укладення договору минуло більше 3 років, слід застосувати встановлений нормами ЦК України строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості лише 03.09.2025 року, тобто після спливу позовної давності. Також просив суд врахувати його скрутне матеріальне становище, оскільки він є безробітним, отримує соціальну допомогу в розмірі 3 100,00 грн., а його дружина є особою з інвалідністю та отримує пенсію по інвалідності в сумі 3 500,00 грн. Щодо відступлення прав вимог, то його не було належним чином повідомлено про відступлення прав вимоги від первісного кредитора до ТзОВ «Санфорд Капітал», що порушує його права та позбавляє можливості належного виконання зобов`язання.
Представник позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АЕ № 1310920 від 19.08.2024 року (а.с. 49) адвокат Маслюженко М.П. подав до суду додаткові пояснення (а.с. 90-95), в яких вказав, що на підставі кредитного договору № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року відповідач отримав від первісного кредитора кошти в розмірі 49 999,00 грн. На виконання договору ОСОБА_1 сплачено загалом 17 850,00 грн. заборгованості. При цьому, штрафні санкції, пеня чи будь-які інші види неустойки за кредитним договором ні первісним кредитором, ні позивачем не нараховувалися. Заявлена до стягнення сума боргу складається виключно із заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами відповідно до умов кредитного договору. Щодо строку звернення до суду з позовом, то з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19 із подальшим продовженням його строку до 30.06.2023 року. Під час дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину. Також 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Водночас, на підставі Закону України № 4434-ІХ «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу строку позовної давності», який набрав чинності з 04.09.2025 року, п. 19 виключено. Таким чином, на момент звернення до суду з даним позовом (17.02.2026 року) строк позовної давності не є пропущеним, позивач реалізував право на судовий захист у межах цього строку, а доводи відповідача про сплив позовної давності є помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Стосовно не повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги за кредитним договором, то відповідачу було відомо про існування у нього заборгованості, однак в порушення умов кредитного договору, останній свої зобов`язання належним чином не виконував. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. 
В судове засідання представник позивача згідно ордера на надання правничої допомоги серії АЕ № 1310920 від 19.08.2024 року (а.с. 49) адвокат Маслюженко М.П. не з`явився, у позовній заяві висловив прохання про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (звор. а.с. 4).
Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що кредит дійсно оформляв та спочатку сплачував кошти по договору, однак, пізніше втратив роботу і не мав можливості погашати заборгованість. На даний час не погоджується з розміром нарахованих процентів, а також витрат на правову допомогу. Просив застосувати строк позовної давності та відмовити в позові. 
Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно зі ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 цього ж Кодексу передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 даного Кодексу, кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Про те, що між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого позикодавець надав відповідачу кредит в сумі 49 999,00 грн. на строк 36 місяців, свідчать кредитний договір № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року, заява-анкета від 05.03.2019 року, паспорт споживчого кредиту від 05.03.2019 року та додаток до нього (графік щомісячних платежів), що підписані позичальником власноручним підписом (а.с. 54-55,57-59).
Згідно ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту від 05.03.2019 року (а.с. 60), ОСОБА_1 на підставі вказаного кредитного договору № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року було видано кредитні кошти в сумі 45 661,19 грн., що були зараховані на рахунок № НОМЕР_1 . 
Як встановлено з договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 року, платіжних інструкцій № 566 від 17.10.2023 року та № 608 від 17.11.2023 року на загальну суму 2 995 777,00 грн., витягу з Реєстру боржників № 1 до вказаного договору факторингу (а.с. 17-27), право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року АТ «Ідея Банк» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті».
В подальшому, ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» відступило право вимоги до ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору ТзОВ «Санфорд Капітал», що підтверджується договором факторингу № 29-12/23 від 29.12.2023 року, платіжними інструкціями на загальну суму 2 933 447,18 грн., витягом з друкованого реєстру боржників № 1 до вказаного договору факторингу від 29.12.2023 року (а.с. 28-34,37-40). 
З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року (а.с. 51) вбачається, що станом на відступлення прав вимоги (16.11.2023 року) борг ОСОБА_1 по даному кредитному договору становив 124 287,63 грн. з яких: 48 394,49 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 34 997,75 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 40 895,39 грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією.
Виписка від 16.11.2023 року, долучена позивачем до додаткових пояснень у справі (а.с. 96), підтверджує, що 05.03.2019 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було зараховано кошти на підставі кредитного договору № Z06.00104.004973152 в сумі 49 999,00 грн., з яких 4 337,81 грн. було зараховано на сплату страхового платежу. З цієї ж виписки вбачається, що відповідач на погашення кредитної заборгованості вніс кошти на загальну суму 17 850,00 грн., останній платіж 02.09.2019 року на суму 3 790,00 грн.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що фактично він отримав кредитних коштів близько 35 000,00 грн., оскільки вони є голослівними, спрямовані виключно на уникнення обов`язку повернення всієї суми грошових коштів, отриманих у кредит і спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Що стосується вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, то суд не погоджується з доводами останнього про те, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки кредитний договір було укладено 05.03.2019 року, а з позовом ТзОВ «Санфорд Капітал» звернулося до суду 17.02.2026 року, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема кредитного договору № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року, останній був укладений строком на 36 місяців (3 роки). Тобто відповідач ОСОБА_1 був зобов`язаний сплатити останній платіж за кредитним договором 05.03.2022 року.
Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 12.03.2020 року на всій території України було встановлено карантин, який тривав до 30.06.2023 року. Під час дії карантину строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, про що зазначено в п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ІХ, що набрав чинності 02.04.2020 року.
Крім того, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 України «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні було введено правовий режим воєнного стану, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. 
Законом України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Вказана норма діяла до 03 вересня 2025 року, коли її відмінили на підставі Закону України № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності».
Оскільки з 24.02.2022 року і до 03.09.2025 року був чинним п. 19 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, згідно з яким строк позовної давності продовжувався, то позивач не пропустив цей строк, а тому підстави для відмови у задоволенні позову в зв`язку з пропуском строку позовної давності відсутні.
Що стосується твердження відповідача про незаконне нарахування йому штрафних санкцій, пені та інших платежів, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що ні первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», ні наступними кредиторами ТзОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТзОВ «Санфорд Капітал» такі санкції та платежі не нараховувалися. Заявлена позивачем до стягнення сума боргу складається виключно із заборгованості за основною сумою кредиту (тіло кредиту) та нарахованими процентами відповідно до умов кредитного договору.
Також суд не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позов на те, що його не було належним чином повідомлено про відступлення прав вимоги від первісного кредитора до ТзОВ «Санфорд Капітал», що порушує його права та позбавляє можливості належного виконання зобов`язання, оскільки згідно зправовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
За викладених обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови кредитного договору, укладеного з первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк», своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь ТзОВ «Санфорд Капітал» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року в розмірі 83 392,24 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту – 48 394,49 грн. та 34 997,75 грн. – заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, що заявлені до стягнення.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 662,40 грн. сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № 99 від 13.02.2026 року (а.с. 7).
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача відшкодування понесених витрат на правову допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 року, укладений між ТзОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», та акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 6 від 09.01.2026 року (а.с. 41-44,48), відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 7 200,00 грн., що складається з вартості проведення юридичного та фінансового аналізу боржника – 1 200,00 грн. та вартості складання, підписання та подання до суду позовної заяви – 6 000,00 грн. 
Однак, суд вважає даний розмір витрат завищеним. Так, дана справа розглядається в порядку спрощеного провадження, є малозначною та типовою, не високої складності, не потребує значного обсягу часу, оскільки сам позов є шаблонним і не складним в написанні, участі в судових засіданнях представник позивача не приймав, тому суд вважає вказаний розмір витрат на правову допомогу неспівмірним з обсягом послуг, наданих позивачу та очевидно завищеним, в зв`язку з чим його слід зменшити та визначити в сумі 2 500,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд також враховує важкий матеріальний стан та стан здоров`я відповідача. 
На підставі викладеного, ст.ст. 207,256,257,261,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z06.00104.004973152 від 05.03.2019 року в розмірі 83 392,24 грн. (вісімдесят три тисячі триста дев`яносто дві гривні та 24 копійки), а також 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні та 40 копійок) відшкодування сплаченого судового збору та 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень) витрат за надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» професійної правової допомоги адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», що знаходиться за адресою: 49005, м.Дніпро вул. Сімферопольська, 21, 5-ий поверх, приміщення 68,69, код ЄДРПОУ: 43575686.
Відповідач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області 21.02.1998 року.

Суддя: