справа № 462/4041/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження № 12026142390000090 від 21.04.2026 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 29.05.2026 року вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , діючи всупереч положень Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів», Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними», усвідомлюючи суспільну протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вчинив кримінальне правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин. Так, 20.04.2026 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прогулюючись біля будинку № 5 по вул. Сигнівка у м. Львові, придбав (знайшов) 5 (п`ять) прозорих безбарвних полімерних пакетів з герметизуючими застібками та смугами червоного кольору, які обмотані полімерними клейкими стрічками білого кольору всередині із кристалічною речовиною бежевого кольору. Розуміючи, що в цих згортках міститься особливо небезпечна психотропна речовина, ОСОБА_4 вирішив привласнити їх та незаконно зберігати при собі з метою подальшого самостійного вживання, без мети збуту, заховавши їх в особисті речі. Цього ж дня, близько 23 год. 40 хв. незаконно зберігаючи при собі 5 (п`ять) прозорих безбарвних полімерних пакетів із кристалічною речовиною бежевого кольору, перебуваючи поблизу будинку № 1А по вул. Генерала Курмановича у м. Львові, ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, яким у подальшому добровільно видав 5 (п`ять) прозорих безбарвних полімерних пакетів з герметизуючими застібками та смугами червоного кольору, які обмотані полімерними клейкими стрічками білого кольору всередині із кристалічною речовиною бежевого кольору. У виявленій та вилученій у ОСОБА_4 кристалічній речовині бежевого кольору виявлено PVP, який згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету міністрів України № 770 від 06.05.2000 року відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 1,7399 грама, що відповідно до таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», становить великий розмір.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав, зазначив, що у вчиненому щиро кається, просить суворо не карати, мети збуту психотропних речовин не мав. На даний час наркотичні засоби та психотропні речовини не вживає.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченого.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченого, доказами, що характеризують особу обвинуваченого.
Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України є правильною, оскільки обвинувачений вчинив незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, у великих розмірах.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами станом на 06 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, про що суд не повідомив, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідатиме поняттю та меті покарання. Також, з огляду на наведене, призначення покарання у виді штрафу, як цього просить прокурор, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання.
Також встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 29.05.2026 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
У правовому висновку викладеному у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 01.04.2024 року у справі 183/6854/20 (провадження № 51-4885кмо23) зазначено, що якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати, пов`язані із залученням експерта становлять 4 332,24 грн.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Питання про майно, на яке накладено арешт, належить вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. 100, 124, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29.05.2026 року, яким обвинуваченому ОСОБА_4 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень - виконувати самостійно.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 4 332 (чотири тисячі триста тридцять дві) грн. 24 коп. витрат пов`язаних із залученням експерта.
Після набрання вироком законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.04.2026 року на мобільний телефон марки «Моto g06», синього кольору із чорним чохлом, із сім-картою: НОМЕР_1 та ІМЕІ-кодом 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-кодом 2: НОМЕР_3 , який вилучено у ОСОБА_4 під час проведення огляду місця події 21.04.2026 року та повернути його власнику.
Речовий доказ: спец-пакет МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА № 6743057 в якому згідно висновку експерта № СЕ-19/114-26/9727-НЗПРАП від 30.04.2026 року встановлено, що у наданій кристалічній речовині бежевого кольору, яка знаходиться у п`яти полімерних пакетах, виявлено PVP, віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, загальною масою 1,7399 грам – знищити.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/
З оригіналом згідно:
Суддя: ОСОБА_1