Справа № 212/5558/26 
2/212/4734/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу з житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду до з позовом до відповідачів про стягнення боргу з житлово-комунальних послуг за період з 01.08.2021 року по 31 березня 2026 року. В обґрунтування якого вказував, що за договором від 21.12.2012 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком ТОВ «Житлокомцентр» було визначено управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та надає своєчасно житлово-комунальні послуги для забезпечення потреб мешканців, вимагаючи у свою чергу оплати наданих послуг від споживачів. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачка ОСОБА_3 була зареєстрована з 01.08.2021 по 26.05.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки відповідачі за спірний період були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 ., то вони є споживачами житлово-комунальних послуг, що надавались позивачем за такою адресою, та несуть солідарну відповідальність з оплати за надані послуги. Однак у відповідачів перед ТОВ «Житлокомцентр» за надані послуги утворилась заборгованість. Також згідно із ст. 625 ЦК за період відповідачі також повинні сплатити позивачу борг з 3% процентів річних, та інфляційні втрати. На підставі викладеного просив суд стягнути на користь ТОВ «Житлокомцентр» заборгованість за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: за період з 01.08.2021 року по 09.01.2024 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 7920,50 грн., 3% річних у розмірі 539,83 грн., інфляційні втрати в розмірі 3020,33 грн.; за період з 10.04.2024 року по 25.05.2025 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 7618,53 грн, 3% річних у розмірі 318,32 грн., інфляційні втрати в розмірі 1586,29 грн.; за період з 26.05.2025 року по 31.03.2026 року солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 5104,93 грн, 3% річних у розмірі 50,96 грн., інфляційні втрати в розмірі 159,76 грн. Також просить суд стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 3328 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.
Представник позивача, Зарівна С.В., не висловила заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи
Відповідачі, будучи повідомленими про наявність позову ТОВ «Житлокомцентр» до них про стягнення боргу за надані послуги, своїми правами на подання відзиву на позов не скористались.
Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком.
За ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Згідно із визначеннями, що містяться у п. 6, 13, 14 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
На підставі ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що у ст. 625 ЦК визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року по справі № 686/21962/15-ц.
Встановлено, що за договором від 21.12.2012 р. про надання послуг з управління будинком, ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до умов зазначених договорів ТОВ «Житлокомцентр» є управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , надаючи послуги з управління багатоквартирним будинком для забезпечення потреб мешканців, вимагаючи від споживачів у свою чергу оплати наданих послуг.
З копії особового рахунку№ НОМЕР_1 вбачається, що він відкритий на квартиру АДРЕСА_3 . Загальна площа становить 62,60м., житлова 44,80 м. 
На підставі наданої суду представником позивача довідки боргу по кв. АДРЕСА_3 з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 01 серпня 2021 року по 09 січня 2024 року вбачається, що сума заборгованості за послугу з управління багатоквартирного будинку – 7920,50 грн., а також борг з 3 % річних – 539,83 грн. та з інфляційних втрат – 3020,33 грн., що підтверджується розрахунком боргу з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на вказане житло, а також розрахунками боргу з 3 % річних та з інфляційних втрат.
Також на підставі наданої суду представником позивача довідки боргу по кв. АДРЕСА_3 з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 10 січня 2024 року по 25 травня 2025 року вбачається, що сума заборгованості за послугу з управління багатоквартирного будинку – 7618,53 грн., а також борг з 3 % річних – 318,32 грн. та з інфляційних втрат – 1586,29 грн., що підтверджується розрахунком боргу з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на вказане житло, а також розрахунками боргу з 3 % річних та з інфляційних втрат.
Також на підставі наданої суду представником позивача довідки боргу по кв. АДРЕСА_3 з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком за період з 26 травня 2025 року по 31 березня 2026 року вбачається, що сума заборгованості за послугу з управління багатоквартирного будинку – 5104,93 грн., а також борг з 3 % річних – 50,96 грн. та з інфляційних втрат – 159,76 грн., що підтверджується розрахунком боргу з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на вказане житло, а також розрахунками боргу з 3 % річних та з інфляційних втрат.
Таким чином суд погоджується із розрахунками представника позивача щодо боргу відповідачів за спірний період з оплати ними внесків за утримання будинку по АДРЕСА_2 та нарахованих на таку заборгованість сум за ч. 2 ст. 625 ЦК.
Згідно Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 з 19.12.2002 року.
Згідно Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована по АДРЕСА_2 з 17.01.2006 року.
Натомість згідно Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 з 26.05.2025 року.
Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Натомість, за ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що відповідачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи зареєстрованими по АДРЕСА_2 , та користуючись житлово-комунальними послугами, несуть відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати, отже повинні відповідати за пред`явленим ТОВ «Житлокомцентр» до них позовом у межах заявлених вимог.
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд зазначає, що відповідачка ОСОБА_3 з 26 травня 2025 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 . Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо її реєстрації по АДРЕСА_2 за період з 01.08.2021 року по 25.05.2025 року. Вказане свідчить про те, що представником позивача не доведено отримання житлово-комунальних послуг відповідачкою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд акцентує увагу на те, що основні документи, що підтверджують реєстрацію: витяг з реєстру територіальної громади: Єдиний офіційний документ, який підтверджує зареєстроване місце проживання. Його можна отримати в Дії (онлайн), ЦНАП або в органі місцевого самоврядування; довідка про реєстрацію місця проживання: Документ, що видається на паперовому носії; паспорт громадянина України (книжечка): Штамп про реєстрацію/зняття з реєстрації; ІD-картка (паспорт 2015 року): Інформація, внесена на безконтактний електронний носій (чіп); Е-паспорт або е-паспорт для виїзду за кордон у застосунку "Дія": Відображає адресу зареєстрованого місця проживання; Довідка ВПО: Для внутрішньо переміщених осіб (підтверджує місце фактичного проживання).
Виписка з фінансового особового рахунку, яку надає позивач не є належним доказом реєстрації особи за певною адресою, а тому суд не може прийняти її до уваги.
Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Дніпровського апеляційного суду від 26 травня 2026 року по справі № 212/5166/25.
Таким чином в задоволенні позову ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_3 через недоведеність заявлених до такого відповідача вимог слід відмовити.
Згідно наданих розрахунків заборгованості за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що загальна сума боргу з оплати з послуги утримання будинку і прибудинкової території за період з 01.08.2021 року по 31.06.2026 року становить 20643,96 грн., з 3% річних становить 909,11 грн., з інфляційних втрат становить 4766,38 грн.
Вирішуючи питання про стягнення такої заборгованості з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , будучи зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_3 з 17.01.2006 року, досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи вищенаведене суд погоджується з доводами представника позивача, про те, ОСОБА_2 повинна сплачувати заборгованість з оплати послуги утримання будинку і прибудинкової території з 10 січня 2024 року.
Таким чином суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлокомцентр» підлягає стягненню заборгованість за період з 01.08.2021 року по 09.01.2024 року з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 7920,50 грн, 3% річних у розмірі 539,83 грн., інфляційні втрати в розмірі 3020,33 грн.
За період з 10.01.2024 року по 31.03.2026 року підлягає стягненню заборгованість солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Житлокомцентр» з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 12723,46 грн, 3% річних у розмірі 369,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 1746,05 грн.
При цьому суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.
Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року, який діяв до 04 вересня 2025 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.
Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог за період з 01.08.2021 року по 31.03.2026 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до ЦК щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу.
Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що позивачем були фактично понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн., які були підтверджені матеріалами справи.
При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція була викладена неодноразово Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11 листопада 2021 року по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19.
Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в загальній сумі 4000 грн. були доведені, за відсутності заперечень з боку відповідачів, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості.
Судом було встановлено, що 14 квітня 2025 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. було укладено договір про надання правничої допомоги, за яким за надані клієнту послуги адвокату передбачено гонорар за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 4000 грн., який сплачується після набуття рішенням законної сили.
При цьому фактично надані адвокатом Зарівною С. В. послуги з правничої допомоги ТОВ «Житлокомцентр» підтверджуються долученими нею актом прийому-передачі від 01 червня 2026 року, підписаний сторонами такої угоди, наданих адвокатом Зарівною С. В. послуг на загальну суму 4000 грн. по вказаній справі, що підтверджується ордером та свідоцтвом про право на адвокатську діяльність.
Натомість, враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги ТОВ «Житлокомцентр», то витрати останнього на професійну правничу допомогу адвоката Зарівної С. В. у розмірі 4000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню з двох відповідачів, Морякіна В.В. та ОСОБА_2 , у рівних частках на користь позивача відповідно до розміру саме частки задоволених судом заявлених позовних вимог до трьох відповідачів, зважаючи на те, що у задоволенні вимог ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_3 судом було відмовлено, тобто на користь ТОВ «Житлокомцентр» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 2666,66 грн. (4000 / 3 х 2 = 2666,66), відповідно по 1333,33 грн. з кожного відповідача.
На підставі ст. 141 ЦПК з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ТОВ «Житлокомцентр» понесені позивачем витрати з оплати судового збору при зверненні до суду із таким позовом пропорційно частки задоволених судом заявлених позовних вимог до трьох відповідачів, зважаючи на те, що у задоволенні вимог ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_3 судом було відмовлено, тобто на користь ТОВ «Житлокомцентр» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню сума 2666,66 грн. (3328 / 3 х 2 = 2218,66), відповідно по 1109,33 грн. з кожного відповідача.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, –

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу з житлово-комунальних послуг – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» заборгованість за період з 01.08.2021 року по 09.01.2024 року з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 7920,50 грн, 3% річних у розмірі 539,83 грн., інфляційні втрати в розмірі 3020,33 грн.. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» заборгованість за період з 10.01.2024 року по 31.03.2026 року включно з послуги утримання будинку і прибудинкової території в сумі 12723,46 грн, 3% річних у розмірі 369,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 1746,05 грн. 
У задоволенні решти вимог позову відмовити. 
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» витрати з оплати судового збору в сумі 2218,66 грн., тобто по 1109,33 грн. з кожного.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» витрати на правову допомогу в розмірі 2666,66 грн., тобто по 1333,33 грн. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 08 червня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр», ЄДРПОУ: 37665038, розташоване в м. Кривий Ріг по вул. Руденка 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 . 

Суддя: Д. О. Козлов