ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

22 червня 2026 року	Справа №160/11475/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2025 року №0169420708, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 2536,00 грн.;
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.03.2025 року №0169430708, відповідно до якого до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1020,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.02.2025 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку салону, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складено акт фактичної перевірки, з якого вбачається, що в ході проведення перевірки було встановлено проведення розрахункової операції без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій при продажу товару на загальну суму 10144,00 грн., без видачі відповідного розрахункового документа, а також не надано посадовим особам у повному обсязі усіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, відсутні трудові відносини між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . На підставі таких висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.03.2025 №0169420708 та №0169430708 про застосування штрафних санкцій. Позивач категорично не погоджується з висновками акту перевірки, які полягли в основу оскаржуваних рішень. Постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2025 по справі №203/1916/25 справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.155-1 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Судом зазначено, що ОСОБА_1 надала на підтвердження законності своїх дій копію фіскального чеку від 28.02.2025, час 16:03:59, на суму 10144,00 грн., сформованого через ПРРО checkbox, в якому зазначений реалізований товар, фото якого долучено до протоколу, на підставі чого суд прийшов до висновку, що викладені в протоколі відомості не знайшли свого підтвердження. Таким чином, судовим рішенням встановлено факт того, що ФОП ОСОБА_1 не порушила п.1 та п.2 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Окрім того, відповідачем допущено ряд суттєвих процедурних порушень. В наказі на перевірку відповідачем не зазначено конкретних обставин, які стали підставою для проведення перевірки. Відповідачем не доведені фактичні підставі перевірки. Також, відповідачем не було надано жодних письмових вимог про надання платником податків документів, які адресовані безпосередньо ФОП ОСОБА_1 . За вказаних обставин, висновки контролюючого органу безпідставні, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11475/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Цією ж ухвалою витребувано з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (ЄДРПОУ 44118658) усі докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень від 28.03.2025 №0169420708, від 28.03.2025 №0169430708.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти доводів позивача та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає наступне. Відповідно до наказу №1329-п від 27.02.2025 та направлень на проведення фактичної перевірки від 27.02.2025 №2236, №2238 проведено фактичну перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання подарункового сертифіката номіналом 5000 грн, а також сироватки для обличчя «Medik8» вартістю 4581 грн (10% знижка від початкової вартості 5090 грн) та маски для обличчя «Elixir Intense» вартістю 270 грн й заспокійлива маска для відновлення шкіри вартістю 320 грн. Загальна сума проданих з порушенням товарів становить 10144 грн. За результатами перевірки встановлено проведення розрахункової операції з продажу товарів через ПРРО, без роздрукування та видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 10144 грн, а також ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. За результатами перевірки складено акт №1054/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 від 07.03.2025, в якому відображено вказані порушення. Другий примірник вказаного акта було вручено безпосередньо суб`єкту господарювання, а саме – ФОП ОСОБА_1 . Під час проведення перевірки не було надано документів, що пов`язані з предметом перевірки. Копію наказу, направлення на проведення фактичної перевірки та письмову вимогу перевіряючи на надання документів було вручено продавцю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі, що фактично здійснює розрахункові операції. Відповідач зауважує, що обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності. Зауваження позивача щодо наказу на перевірку необґрунтовані, оскільки відображення в наказі підстави для проведення фактичної перевірки як нумераційного позначення відповідного пункту статті ПК України без розкриття його змісту є достатнім. За таких обставин, оспорювані рішення прийняті з дотриманням чинного законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Представник позивача у письмових поясненнях зазначає непогодження з доводами відповідача та вказує, що надані до відзиву не мають жодного відношення до перевірки, що проводилась 28.02.2025. З наданих скріншотів вбачається, що вони датуються 29.01.2025, тобто за місяць до перевірки. Крім того, у позивача наявні скріншоти, які підтверджують факт формування і надіслання фіскального чеку саме під час проведення перевірки 28.02.2025 через ПРРО «Checkbox», що підтверджує дотримання законодавства України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій». Саме цей чек було надано у матеріалах справи, що розглядалася Кіровським районним судом м. Дніпра. Постановою цього суду від 28.03.2025 у справі №203/1916/25 встановлено факт відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки підтверджено, що розрахункова операція була проведена з видачею фіскального чека. Вказана постанова суду набрала законної сили та не була оскаржена. Зважаючи на викладене, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована фізичною особою-підприємцем, про що 09.08.2023 вчинено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про проведення державної реєстрації №2010350000000373183 за реєстраційним номером облікової картки НОМЕР_1 ; перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Дніпропетровській області (Нікопольська ДПІ), адреса місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 .
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень основний вид економічної діяльності за КВЕД: 86.22 Спеціалізована медична практика, серед інших є: роздрібна торгівля косметичними товарами та туалетними приналежностями в спеціалізованих магазинах тощо. 
03.02.2025 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла скарга гр. ОСОБА_4 (вх. ГУ ДПС від 03.02.2025 №С-13/ЕЗ) про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , не видаються розрахункові документи на підтвердження виконання розрахункової операції.
До скарги від 03.02.2025 долучено переписку з месенджері Viber, фото інстаграм сторінки приватного косметолога ОСОБА_5 , скріншот переписки в інстаграм.
Доповідною запискою на ім`я в.о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Управлінням податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у зв`язку з надходженням скарги гр. ОСОБА_4 та неподанням суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання програмного реєстратора розрахункових операцій, ініційовано призначення фактичної перевірки салону за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 .
27.02.2025 в.о. начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Сергієм Лисеюком, керуючись ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.3 п.80.2 ст. 80 ПК України, прийнято наказ №1329-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 )» щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платника податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно із пунктом 1 наказу від 27.02.2025 №1329-п визначено період діяльності, який буде перевірятись: з 01.04.2022 по дату закінчення перевірки, початок перевірки: з 27.02.2025, тривалість не більше 10 діб.
28.02.2025 о 15 год. 56 хв. відповідно до наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №1329-п від 27.02.2025 та направлень на проведення фактичної перевірки від 27.02.2025 №2236, №2238 посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області розпочато фактичну перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .
Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію з придбання подарункового сертифіката номіналом 5000 грн, а також сироватки для обличчя «Medik8» вартістю 4581 грн (10% знижка від початкової вартості 5090 грн) та маски для обличчя «Elixir Intense» вартістю 270 грн й заспокійлива маска для відновлення шкіри вартістю 320 грн. 
Загальна сума проданих товарів становить 10144 грн.
Розрахункову операцію проводив продавець на ім`я ОСОБА_3 .
Згідно із відміткою у направленнях, копію наказу №1329-п від 27.02.2025 та направлень від 27.02.2025 №2236, №2238 вручено представнику ОСОБА_3 – 28.02.2025 о 15 год. 56 хв.
28.02.2025 контролюючим органом в ході перевірки сформовано письмову вимогу ФОП ОСОБА_1 про надання платником у термін до 03.03.2025 копії наступних документів: касові книги (Книги обліку доходів та витрат - для фізичних осіб - підприємців), книги обліку розрахункових операцій (за наявності), фіскальні звітні чеки, контрольні стрічки з РРО / ПРРО., первинні касові документи, прибуткові та видаткові касові ордери, журнали ордери, оборотно-сальдові відомості по рахунку №301 «Каса» (для юридичних осіб). При використанні РРО - документи на реєстратор розрахункових операцій (реєстраційне посвідчення, остання довідка про опломбування РО, договір на сервісне обслуговування РРО), документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Також, для юридичних осіб - документи щодо походження товару у порядку, визначеному відповідним національним положення (Стандартом) бухгалтерського обліку (Журнали ордери, оборотно-сальдові відомості по рахунку №28 «Товари» (281, 282). Виписки банків, документи на платіжний термінал, ліцензії (за наявності діючи та попередні за 3 роки), додатки до ліцензії, договора оренди приміщення, або документи на право власності, договора про трудові відносини з найманими працівниками, паспорт посадової особи, журнали реєстрації перевірок.
Згідно із відміткою у письмовій вимозі її отримано представником Радовським В.В. – 28.02.2025 о 17:00.
Фактичну перевірку закінчено 07.03.2025 о 17 год. 00 хв., за результатами якої складено акт від 10.03.2025 №1054/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано наступні порушення: п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», - проведення розрахункової операції з продажу товарів без застосування ПРРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 10144,00 грн; п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки; ст.ст.2, 21, 22, 23, 24 Кодексу законів про працю України – на момент перевірки відсутні документи на підтвердження трудових відносин між представником підприємця ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .
Встановлені порушення обґрунтовані в акті наступним.
Перед початком перевірки було проведено контрольно-розрахункову операцію на суму 10144,00 грн. Фактичну перевірку розпочато 28.02.2025 о 15:56 годині. Після початку проведення перевірки та надання направлень на право проведення перевірки, особистих посвідчень та вручення копії наказу представником ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , проведено через ПРРО о 16:03 години суму 10144,00 грн. (копія чеку додається). Також, не надано платником податків посадовим особам органів податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки, до перевірки не надано документів на підтвердження трудових відносин між представником підприємця ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 .
Копію акту вручено безпосередньо суб`єкту господарювання – ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 4.1 акту «зауваження до акту перевірки» - не надходили.
11.03.2025 Головним державним інспектором відділу фактичних перевірок ГУ ДПС у Дніпропетровській області Шевченко Олександрою Костянтинівною було складено протокол №501 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
28.03.2025 на підставі акту від 10.03.2025 №1054/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №0169420708 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій (штрафів) на суму 2536,00 грн. за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та невидача відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту; а також податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №0169430708 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій (штрафів) на суму 1020,00 грн. за порушення абз. 63.3 ст. 63, п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Копії податкових повідомлень-рішень надіслані позивачу та отримані 16.04.2025.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з підпунктами 20.1.2, 20.1.4, 20.1.6, 20.1.8-20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; під час проведення перевірок у платників податків - фізичних осіб, а також у посадових осіб платників податків - юридичних осіб та платників єдиного внеску перевіряти документи, що посвідчують особу, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю; здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів; проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.
Так, згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (пункт 80.2 статті 80 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Так, згідно із абзацами 1-4 пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При цьому, абзац 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
За змістом абзаців 7-8 підпункту 81.1 статті 81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. 
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
За змістом пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
За змістом пункту 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.8 статті 86 ПК України).
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
У ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень від 28.03.2025 №0169420708 та від 28.03.2025 №0169430708 стали висновки фактичної перевірки, що викладені в акті від 10.03.2025 №1054/04/36/07/08/РРО/3471802988, призначеної наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 27.02.2025 №1329-п.
Обґрунтовуючи протиправність оспорюваних податкових повідомлень-рішень, позивач зазначає про допущення відповідачем процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки, що виразились у проведенні перевірки за відсутності правових підстав, оскільки в наказі про призначення перевірки не вказано обов`язкових реквізитів, а саме: зазначено конкретних обставин (джерело інформації), які стали підставою для проведення призначення перевірки.
Однак, такі доводи сторони позивача не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у постанові від 08.09.2021 по справі № 816/228/17, де міститься наступний правовий висновок: «У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».
Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процедурних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Щодо зауважень позивача про не зазначення в наказі на перевірку конкретної інформації щодо порушення платником податкового законодавства, суд зазначає, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, за наявності хоча б однієї з визначених у пункті 80.2 статті 80 ПК України підстав.
У спірному випадку наказ про проведення фактичної перевірки позивача містить посилання на підпункт 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України, згідно з яким фактична перевірка проводиться у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Оскільки на адресу відповідача надійшла письмова скарга споживача від 03.02.2025 (вх. ГУ ДПС від 03.02.2025 №С-13/ЕЗ) про невидачу розрахункового документа в місці, де провадить господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , тобто за адресою: АДРЕСА_1 , податковий орган мав обов`язок провести передбачені законом заходи перевірки для недопущення податковим порушенням.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 дійшов таких висновків.
«Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
Реалізуючи мету, з якою ця справа розглядається у складі Судової палати, Верховний Суд формулює такий правовий висновок, який має забезпечити єдині підходи до оцінки правомірності наказів про призначення фактичних перевірок. У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.».
Врахувавши вказані висновки судової палати Верховного Суду, суд зазначає, що відсутність у наказі від 27.02.2025 №1329-п про проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України посилань на конкретну інформацію, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, не є істотним недоліком наказу, а отже не є та не може бути безумовною підставою для висновку про незаконність такої перевірки.
З таких обставин, доводи позивача про те, що фактичну перевірку проведено за відсутності правових підстав не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Суд зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція неодноразово виснувалась Верховним Судом у постановах від 24.04.2023 у справі 560/2210/19, від 16.03.2023 у справі №400/4409/21, від 21.02.2023 у справі №369/7737/16-а, від 10.07.2019 у справі №804/639/18, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20.
Отже, підставами для скасування рішень контролюючих органів є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Разом з цим, у ході судового розгляду судом не встановлено порушень відповідачем правил та процедур, тобто процедурних порушень, які б впливали юридичну силу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які стверджує позивач.
Щодо суті порушення, за яке відповідачем застосовано штрафні санкції в розмірі 2536,00 грн. - непроведення розрахункових операцій через ПРРО та невидача відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту, суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР). Дія вказаного Закону поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Статтею 2 Закону №265/95-ВР визначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.
Контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до ПК України (стаття 15 Закону №265/95-ВР).
Розділ II Закону №265/95-ВР врегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. А також, надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти). Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.
Пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР (у редакції на період виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 у справі №500/6845/21.
Відповідно до статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства Фінансів України №13 від 21.01.2016 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми №ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», з метою виконання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та удосконалення нормативно-правових актів, пов`язаних із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, відповідно до Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №375, Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядок подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форму Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (форма №ЗВР-1) та Інструкцію щодо його заповнення.
Установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (пункт 3 розділу I).
Фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою №ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення (пункт 1 розділу II).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків:
1) непроведення розрахункової операції через РРО;
2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки;
3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа.
Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 цього ж Закону. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак, її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Відповідно до пункту 80.4. статті 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
За правилами підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Відповідно до пункту 20.1.11 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Як убачається з матеріалів справи, перед початком фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 перевіряючими було проведено контрольну розрахункову операцію з придбання подарункового сертифіката номіналом 5000 грн, а також сироватки для обличчя «Medik8» вартістю 4581 грн (10% знижка від початкової вартості 5090 грн) та маски для обличчя «Elixir Intense» вартістю 270 грн й заспокійлива маска для відновлення шкіри вартістю 320 грн. Загальна сума проданих товарів становить 10144,00 грн. Розрахункову операцію провів продавець на ім`я ОСОБА_3 .
Фактичну перевірку розпочато 28.02.2025 о 15 год. 56 хв. та вже після початку проведення перевірки, надання направлень на проведення перевірки та вручення копії наказу, представником позивача - ОСОБА_3 проведено через ПРРО суму 10144,00 грн., що вбачається з чеку від 28.02.2025 №-23sWnZY97Y на суму 10144,00 грн., сформованого через ПРРО checkbox, в якому відображено проведення розрахункової операції о 16:03:59, тобто вже після початку проведення перевірки.
Суд зазначає, що проведення розрахункової операції вже після початку проведення перевірки та надання чеку від 28.02.2025 №-23sWnZY97Y не спростовують висновків фактичної перевірки в цій частині.
У спірному випадку доказів проведення розрахункової операції з продажу товарів через ПРРО та видачі відповідного розрахункового документа на суму 10144 грн. саме до початку перевірки (тобто до 15:56) позивачем не надано, а матеріали справи не містять.
Тож, чек від 28.02.2025 №-23sWnZY97Y (checkbox) не є належним та допустимим доказом відсутності порушень з боку позивача податкового законодавства, оскільки такий чек відображає операцію, проведену о 16:03 год., тоді як фактична перевірка розпочата о 15:56 год. з отриманням представником позивача – Радовським Владиславом Володимировичем копії наказу та з ознайомленням з направленнями, про що міститься відповідна відмітка у направленнях і такі обставини не заперечуються позивачем.
При цьому, про обставини проведення розрахункової операції на суму 10144,00 грн. вже після початку проведення перевірки свідчать і пояснення ОСОБА_3 , який, окрім іншого, в поясненнях посилався на вказаний електронний чек - checkbox, згідно з яким розрахункова операція на суму 10144,00 грн. проведена ним о 16:03:59, тобто після початку перевірки, та підтвердив, що покупцю не одразу запропоновано видати чек.
Наведені обставини у сукупності з наданими доказами не спростовують висновків контролюючого органу, а навпаки, підтверджують їх обґрунтованість.
За таких обставин, суд погоджується з контролюючим органом, що позивачем порушено п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР, за що передбачена фінансова відповідальність, тож застосування до позивача штрафних санкцій на суму 2536,00 грн. є правомірним.
Щодо посилань сторони позивача на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.03.2025 у справі №203/1916/25, якою закрито справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.155-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, то суд зазначає, що такі обставини не впливають на обґрунтованість притягнення її до фінансової відповідальності, яка є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі порушення податкового законодавства.
Суд зазначає, фінансова та адміністративна відповідальність є різними видами відповідальності особи, тому скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність підстав для притягнення її до фінансової відповідальності відповідно до положень податкового законодавства. 
Зауваження сторони позивача щодо неналежність наданих відповідачем до відзиву скріншот від 29.01.2025, оскільки вони не стосуються перевірки та не можуть підтвердити порушення п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР, суд вважає безпідставними, оскільки такі скріншоти були долучені саме споживачем до скарги, а отже були підставою для вирішення контролюючим органом питання про призначення перевірки (винесення наказу на перевірку), а не підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, що не могло бути невідомо позивачу.
Щодо суті порушення, за яке відповідачем застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн. - не надання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки), суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктами 20.1.6, 20.1.8 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи наділені правом запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, а також документи, що підтверджують посаду посадових осіб та/або осіб, які фактично здійснюють розрахункові операції.
Відповідно до статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з абзаців 1, 2 пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Суд звертає увагу, що на письмову вимогу перевіряючих від 28.02.2025 позивачем до перевірки не надано документи, що становлять або пов`язані з предметом перевірки, не надано таких і до встановленого у ній терміну, тобто до 03.03.2025.
Верховний суд України у постанові від 11.01.2024 по справі №420/12275/23 дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення платника податків до відповідальності за статтею 20 Закону №265 у випадку, коли на початок проведення фактичної перевірки він не мав можливості надати такі документи посадовим особам контролюючого органу, проте до закінчення фактичної перевірки усі документи були надані.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.10.2024 у справі №160/9989/22, обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів.
Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності.
Зважаючи на те, що під час проведення фактичної перевірки суб`єктом господарювання не було надано документів згідно з переліком, наведеного у письмовій вимозі від 28.02.2025, застосування до позивача штрафних санкцій у спірних правовідносинах є правомірним.
Доводи сторони позивача на те, що письмова вимога не вручена безпосередньо ФОП ОСОБА_1 , тому у позивача не виникало обов`язку надавати контролюючому органу запитувані документи, суд вважає неприйнятними, оскільки вимогу вручено представнику позивача - Радовському В.В. під особистий підпис 28.02.2025 о 17:00 год., і такі обставини не заперечені позивачем. В акті фактичної перевірки гр. ОСОБА_3 зазначений як такий, в присутності якого була здійснена перевірка, відповідно, він був присутній під час перевірки та проведення контрольної розрахункової операції. Акт вручений позивачу без зауважень. При цьому, позивачем не заперечено, що ОСОБА_3 є найманим працівником та особою, яка фактично здійснила розрахункову операцію на суму 10144,00 грн. о 16:03 год., тому порушень з боку контролюючого органу в цій частині судом не встановлено.
Поряд з цим, позивачем під час розгляду справи не заперечувався і той факт, що витребувані податковим органом документи не були надані під час перевірки. Також позивач не надала ані до податкового органу, ані до суду обґрунтовані та переконливі пояснення щодо неможливості подання документів згідно з вимогою.
Наведені обставини у їх сукупності свідчать про підтвердження виявлених контролюючим органом порушень.
Таким чином, відповідачем доведено наявність правових підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України.
Суд звертає увагу, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. Натомість, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання неправомірним вказаного рішення відповідача судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 28.03.2025 №0169420708 та №0169430708 прийняті відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачені законодавством, відповідають критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для їх скасування.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст.9, 72-90, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658, місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова