125/1195/24
2/125/292/2024

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2026         м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Питель О.В.,
секретар судового засідання Войтюк В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 125/1195/24 за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» про витребування земельної ділянки,
за участі: представника позивача Бородіча О.О.,
УСТАНОВИВ:
Керівник Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Барської міської ради Вінницької області звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Краєвид Поділля» про витребування земельної ділянки. У позовній заяві вказав, що рішенням Лісівської сільської ради 16 сесії 7 скликання від 30.06.2017, ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 0520282600:03:018:0003, площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Польове масив «Левади» Лісівської сільської ради. Право власності на вказану земельну ділянку 23.08.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Копайгородської селищної ради № 1550 від 21.12.2021, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116, площею 2 га, що розташована на території Копайгородської селищної ради, право власності, на яку 22.02.2022 зареєстровано за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, ОСОБА_1 усупереч вимогам земельного законодавства повторно безкоштовно отримала у власність (у порядку приватизації) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Водночас, під час подання клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, що розташована на території Копайгородської селищної ради, ОСОБА_1 повідомила, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки за даним видом цільового призначення не скористалася. Відповідно до договору оренди № 6779 від 01.09.2022, ОСОБА_1 передала земельну ділянку з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116 у оренду ТОВ «Краєвид Поділля». Право оренди земельної ділянки ТОВ «Краєвид Поділля» 08.09.2022 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Копайгородська селищна рада під час прийняття рішення № 1550 від 21.12.2021 була введена в оману  ОСОБА_1 , яка не повідомила про те, що вона використала своє право на безоплатне набуття нею земельної ділянки вказаного цільового призначення у власність, належним чином не перевірила факт реалізації  ОСОБА_1 права безоплатного отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що призвело до безпідставного вибуття землі із комунальної власності. Спірна земельна ділянка вибула із державної власності всупереч положенням ст. 116, 118 Земельного кодексу України, внаслідок незаконного повторного використання  ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію двох земельних ділянок одного цільового призначення. Ураховуючи викладене, рішення Копайгородської селищної ради № 1550 від 21.12.2021 є незаконним, спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116 площею 2 га підлягає витребуванню у  ОСОБА_1 у комунальну власність Копайгородської селищної ради.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26.07.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області 04.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 11.11.2025 клопотання прокурора про повернення до стадії підготовчого провадження було задоволено; призначено підготовче засідання.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 02.02.2026 прийнято до провадження заяву представника позивача про визначення юридичної підстави позову; закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 02.04.2026 провадження у справі за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради у частині про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» земельної ділянки – закрито.
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07.06.2024.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяви про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подала.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав відзив на позовну заяву.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз за кожном видом цільового призначення.
Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.
04.12.2015 за заявою ОСОБА_1 рішенням Лісівської сільської ради 3 сесії 7 скликання ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1 га, що розташована на території Лісівської сільської ради. 
30.06.2017 рішенням Лісівської сільської ради 16 сесії 7 скликання, ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 0520282600:03:018:0003, площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Польове масив «Левади» Лісівської сільської ради.
Право власності на вказану земельну ділянку 23.08.2017 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
12.11.2021 за заявою ОСОБА_1 рішенням Копайгородської селищної ради 12 сесії 8 скликання № 1168 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, що розташована за межами населеного пункту на території (Лісівської сільської ради) Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. 
21.12.2021 рішенням Копайгородської селищної ради Вінницької області 13 сесії 8 скликання ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів Лісівського старостинського округу Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 372814270 від 04.04.2024, на підставі рішення органу місцевого самоврядування 13 сесії 8 скликання, серія та номер: 1550, виданого 21.12.2021 Копайгородською селищною радою, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63700794 від 26.05.2022 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 2 га, кадастровий номер 0520282600:01:001:0116 за ОСОБА_1 .
01.09.2022  ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 6779 передала спірну земельну ділянку з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116, площею 2 га, в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Краєвид-Поділля», строком на 10 років 3 місяця 30 днів.
Листом від 31.05.2024 керівник Жмеринської окружної прокуратури повідомив селищного голову Копайгородської селищної ради про намір звернутися до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради до  ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до п.п. 5 п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 01.07.200 № 1952-IV (1952-15) "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" – станом на час прийняття постанови Пленуму; станом на час постановлення рішення - статті 27 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127).
Згідно з п. 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № П/811/1640/17, метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
Відповідно до п. 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Згідно з п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № П/811/1640/17 з огляду на вказане в разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.
Крім того, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Згідно з ч. 1 ст. 14 Конституції України, ч. 1 ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно з ч. 2 ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України, завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України, принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва (а); забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави (б); невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом (в).
Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).
Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову частково (провадження за однією з позовних вимог було закрито), то з відповідачки на користь позивача слід стягнути 50 % судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн.
Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Представник позивача клопотав про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, згідно з ухвалою суду від 07.06.2024, оскільки наявний арешт на спірну земельну ділянку слугуватиме перешкодою для виконання судового рішення про задоволення позовних вимог та державної реєстрації права власності Барської міської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку.
Суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07.06.2024. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 10-13, 81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Копайгородської селищної ради земельну ділянку, площею 2 га, з кадастровим номером 0520282600:01:001:0116, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909909, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA568201720343110002000003988) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028 грн, витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 757 грн.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 07.06.2024, скасувати.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та інші учасники справи:
- Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області (вул. Національна, 6-А, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, ЄДРПОУ 02909909);
- Копайгородська селищна рада (вул. Центральна, 28, смт Копайгород, Жмеринський район, Вінницька область, 23053, код ЄДРПОУ 04326112);
- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 );
- Товариство з обмеженою відповідальністю «Краєвид Поділля» (вул. Дружби, 11, с. Ялтушків, Жмеринський район, Вінницька область, 23021, ЄДРПОУ 34918499).
Повний текст рішення суду складено 09.06.2026, у зв`язку з надмірним навантаженням у суді.

Суддя