Номер справи 171/4423/25
Номер провадження 2/171/2527/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.26 м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шкарлат Я.Ю.
за участю секретаря судового засідання Бахтіярової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Апостолівської міської територіальної громади в особі Апостолівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .
19.06.2024 року позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваля С.А. із заявою щодо реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на вказаний будинок.
Рішенням державного реєстратора виконкому Апостолівської міської ради Коваля С.А. у проведенні вказаної реєстраційної дії позивачу відмовлено, оскільки право власності на спірний житловий будинок вже зареєстровано за іншою особою.
Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Просить заяву задовольнити та визнати за позивачем право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 
Позивач та його представник адвокат Чумак Т.А. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача подано заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності.
Представник Апостолівської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без участі представника та ухвалення судового рішення відповідно до вимог закону.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні обставини.
18 листопада 1989 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали в письмовій формі договір купівлі-продажу будинку, що розташований в с. Кам`янка Апостолівського (тепер – Криворізького) району Дніпропетровської області, за 2906 крб., який 16 грудня 1989 року було посвідчено секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області та зареєстровано в реєстрі за № 126.
Вказана обставина підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 18.11.1989 року, який долучено до матеріалів справи.
Згідно витягу з погосподарської книги № 09 за 2021-2025 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , в    АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого Кам`янською сільською радою за № 126 від 18.11.1989 року, обліковується житловий будинок, власником будинку за вищевказаною адресою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою:   АДРЕСА_1 , станом на 19.03.2024 року житловий будинок має загальну площу 70,6 кв.м, житлову площу – 26,3 кв.м та до його складу входять наступні приміщення: коридор, житлова кімната - 2, передпокій, вбиральня, ванна, кухня, кладова, коридор.
Виконком Апостолівської міської ради листом від 04.12.2025 року на запит представника позивача повідомив, що перевіркою журналу для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Кам`янської сільської ради народних депутатів Апостолівського району за 1989-1990 роки (форма № 7) встановлена наявність запису за реєстраційним номером 126 від 16.12.1989 року та підтверджено вчинення 16.12.89 року нотаріальної дії - договору купівлі-продажу жилого будинку на суму 2906 крб. за участю (російською мовою) « ОСОБА_4 », який зареєстровано за № 126. 
19.06.2024 року позивач звернулася з відповідною заявою щодо реєстрації належного їй будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до державного реєстратора виконкому Апостолівської міської ради Коваля С.А. 
Рішенням № 73823714 від 25.06.2024 року державний реєстратор відмовив позивачу у проведенні реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на вищевказаний будинок за позивачем, оскільки згідно інформації з БТІ від 24.06.2024 року № 47967 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , вже зареєстровано за іншою особою.
Згідно відомостей про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 47967 від 24.06.2024 року, наданих КП «Криворізьке РБТІ» ДОР», право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано (російською) за « ОСОБА_3 » на підставі свідоцтва про право власності, яке видано 20.02.1989 року виконкомом Кам`янської сільської ради на підставі рішення виконкому Апостолівської районної ради № 39/1 від 08.02.1989 року.
Таким чином, позивач позбавлена можливості зареєструвати право власності на належний їй будинок, так як наявна реєстрація права власності на вказаний будинок за попереднім власником.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Договір купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_3 укладено у 1989 році під час дії Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК УРСР 1963 року.
Згідно ст.224 ЦК Української РСР 1963 року в редакції станом на 18.11.1989 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов`язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі (стаття 128 ЦК УРСР 1963 року).
Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів (стаття 227 ЦК УРСР). 
Відповідно до пунктів 1,2 розділу «Загальні положення» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 19.01.76 № 1/5, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, у відповідності зі статтею 14 Закону Української РСР "Про державний нотаріат" у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують заповіти; 2) посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном; 3) вживають заходів до охорони спадкового майна; 4) накладають заборони відчуження жилого будинку; 5) засвідчують вірність копій документів і виписок з них; 6) засвідчують справжність підпису на документах; 7) передають заяви громадян, державних установ, підприємств і організацій, колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій іншим громадянам, державним установам, підприємствам і організаціям, колгоспам, іншим кооперативним та іншим громадським організаціям. 
Нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.
Підпунктом 1 пункту 29 глави «Посвідчення угод. Загальні правила посвідчення угод» розділу ІІІ «Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій» вищевказаної Інструкції службові особи виконавчих комітетів посвідчують угоди, для яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму. 
Відповідно до діючого законодавства обов`язковому нотаріальному посвідченню підлягають такі угоди: 1) договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування) жилого будинку (частини будинку), квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників незалежно від суми договору (статті 227, 242, 244 Цивільного кодексу УРСР).
Як вбачається зі змісту укладеного між позивачем та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будинку від 18.11.1989 року, вказаний договір було укладено в письмовій формі, посвідчено нотаріально посадовою особою виконкому Кам`янської сільської Ради народних депутатів та зареєстровано в реєстровій книзі відповідно до вимог діючого на час укладення договору цивільного законодавства.
За приписами ЦК УРСР 1963 року виникнення права власності на майно за договором виникає у набувача з моменту передачі речі. 
За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права.
Відтак, позивач набула право власності на спірний житловий будинок після укладення в нотаріальній формі договору купівлі-продажу та фактичного передання їй у користування будинку.
Факт виникнення права власності у позивача на спірний будинок підтверджується відомостями з паспорту позивача, у якому зазначено реєстрацію її місця проживання в будинку з 22.09.1989 року, а також витягами з погосподарської книги Кам`янського старостинського округу від 25.11.2025 року та 28.11.2025 року №№ 482, 485, відповідно до яких позивач є головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно погосподарської книги № 03 за 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_2 , в с. Кам`янка Криворізького (Апостолівського) району Дніпропетровської області проживала та була зареєстрована родина ОСОБА_5 (далі текст викладено російською мовою): глава семьи ОСОБА_3 – 4.01.1957 г.р., жена ОСОБА_6 – ІНФОРМАЦІЯ_2 , сын ОСОБА_7 – ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочь ОСОБА_8 – ІНФОРМАЦІЯ_4 . Станом на 01.01.1990 року особовий рахунок закрито. Родина вибула за межі сільської ради.
Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР В. Романовим 31.06.1966 року та погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР Р. Сіденко 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.95 року, бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих проводили реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь лише у містах і селищах міського типу Української РСР. 
Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 № 112/5, а згодом – аналогічними Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 під № 5-24/26, і Вказівками щодо ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. 
Таким чином, позивач не мала обов`язку реєстрації придбаного будинку в Апостолівському БТІ, а відповідно до діючого на той час цивільного законодавства придбаний позивачем житловий будинок був зареєстрований у погосподарській книзі в сільській Раді народних депутатів.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Статтею 15 ЦК визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Наданими до суду доказами підтверджується, що позивач правомірно відповідно до приписів діючого на час укладення договору купівлі-продажу будинку цивільного законодавства набула право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , проте на даний час позбавлена можливості зареєструвати право власності на будинок на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу, оскільки наявна реєстрація права власності на спірний будинок за попереднім власником ОСОБА_9 . 
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що право власності позивача на житловий будинок АДРЕСА_2 , підтверджується наданими до суду доказами, які є належними, допустимими та достовірними, а також достатніми для ухвалення даного рішення. 
Відтак, позов підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 12,13,81,82,89,141,247,258,259,263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Апостолівської міської територіальної громади в особі Апостолівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу будинку від 18 листопада 1989 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що посвідчений 16 грудня 1989 року секретарем виконавчого комітету Кам`янської сільської Ради народних депутатів Апостолівського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 126.
Витрати по справі покласти на позивача.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя         Я.Ю.Шкарлат