Справа № 215/5595/25 
2-др/215/11/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Данилевського М.А, 
за участю судового засідання Потніченко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі заяву представника позивача Зарівної Світлани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №215/5595/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
09.04.2026 представник позивача, Зарівна С.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку мотивує тим, що в провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом заяву ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2026 позовну заяву ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено, проте в самому судовому рішенні суду не вирішено питання щодо позовної вимоги в частині витрат на професійну правову допомогу.
Позивач, відповідно до ст. 134 та ст.175 ЦПК України, зробив заяву в позові про витрати на професійну правову/правничу допомогу, також подано разом з позовом попередній розмір судових витрат та надано орієнтовний розрахунок судових витрат, які заявлені у сумі 3028,00 грн.- судовий збір, та витрати на правничу/правову допомогу в розмірі до 15 000,00 грн.
До матеріалів позову адвокатом Зарівною С.В. було долучено копію ордеру та засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3851 від 14.09.2018 року.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду договір №13 про надання професійної правової/правничої від 10.06.2025 укладений між позивачем та адвокатом Зарівною С.В., акт прийому-здачі наданих послуг за договором №13 про надання професійної правової/правничої допомоги від 06.04.206, та платіжну інструкцію №СЦ00090751 від 26.03.2026, згідно яких, загальна вартість понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 16000 грн.
Але враховуючи критерій співмірності, а саме розміру витрат на оплату послуг адвоката (16 000,00 грн. ) та ціною позову ( 961,98 грн.) позивач ТОВ “Житлокомцентр” заявляє до відшкодування витрат правової допомоги суму вартості позовної заяви (4000 грн.), відповіді на відзив (3000 грн.) та участі адвоката в одному судовому засідання - (1500 грн.), що разом - 8 500,00 грн. Тому просять стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 500,00 грн.
Відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано до суду заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, яке відповідачі обґрунтовують наступним.
Відповідачі не погоджуються із заявленим розміром витрат на правову допомогу та вважають його завищеним та неспівмірним із складністю справи і наданими послугами.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз заявленої суми 8 500,00 грн. через призму кожного критерію:
— Складність справи та обсяг наданих послуг. Справа розглядалася в порядку СПРОЩЕНОГО позовного провадження (ухвала від 15.07.2025). Це означає, що законодавець сам визначив цю категорію справ як менш складну. Предмет позову — стягнення комунальної заборгованості — с типовим та рутинним для судової практики. Представник позивача не з`явилася на останнє судове засідання 06.04.2026 (подала заяву про розгляд без її участі від01.04.2026). Це свідчить про мінімальний фактичний обсяг роботи в кінцевій стадії провадження.
— Ціна позову. Ціна позову становить 961,98 грн. Заявлена сума правничої допомоги 8 500,00 грн. перевищує предмет спору у 8,8 РАЗІВ. Такий розмір витрат на представництво є явно неспівмірним з матеріальним інтересом позивача у справі та суперечить принципу розумності судових витрат.
— Час, витрачений адвокатом. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача подала: позовну заяву; клопотання про долучення доказів від 11.09.2025; відповідь на відзив; заяву про розгляд справи без її участі від 01.04.2026. Перелічені процесуальні дії у справі такої категорії є стандартним мінімумом та не вимагають значних витрат часу кваліфікованих юридичних зусиль. Крім того представник позивача адвокат Зарівна С.В., приймала участь в судових засіданнях: 13.10.205; 02.03.2026.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для підтвердження суми 8 500,00 грн. позивач зобов`язаний надати: детальний акт наданих послуг із зазначенням кожного виду роботи, часу виконання та погодинної ставки; підтвердження фактичної сплати гонорару (а не лише обов`язку сплатити).
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати, якщо вони є явно завищеними. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат з урахуванням того, чи були такі витрати необхідними з точки зору критеріїв розумності та виправданості.
Верховний Суд у постанові від 23.01.2020 у справі N? 757/56090/17 також підкреслив, що суд не зобов`язаний стягнути витрати на правову допомогу в заявленому розмірі, якщо вони є неспівмірними зі складністю справи та фактично наданим обсягом послуг. Критерій розумності витрат є обов`язковим для застосування судом незалежно від домовленостей між адвокатом та клієнтом.
У справах про стягнення комунальних платежів, де ціна позову складає менше 1 000 грн., стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 500,00. грн. позбавлено економічного сенсу та суперечить принципу пропорційності. Крім того, необхідно врахувати, що відповідачі є фізичними особами — споживачами послуг, а не суб?єктами господарювання, і несуть значно менший ресурсний потенціал для відшкодування витрат.
З урахуванням категорії справи (спрощене позовне провадження, типова заборгованість за житлово-комунальні послуги), обсягу виконаної роботи та ціни позову, розумним та обґрунтованим розміром витрат на правову допомогу відповідачі вважають суму, що не перевищує 2 000,00 грн.
Стягнення 8 500,00 грн. є безпідставним збагаченням за рахунок відповідачів.
Виходячи з вищевикладеного відповідачі просять в задоволенні клопотання ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8500,00 грн. – відмовити.
У разі якщо суд вважатиме наявність підстав для часткового задоволення клопотання - зменшити розмір витрат на правничу допомогу до розумного та обґрунтованого рівня, відповідно до критеріїв ч.4 ст.137 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити частково.
Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи, що суд вирішує питання про судові витрати, тому вважає необхідним розглядати справу без повідомлення учасників справи.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
У відповідності до вимог ч.1 ст.265 ЦПК України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини.
Також, відповідно до ч.5 п.2 ст.265 ЦПК України, в резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про розподіл судових витрат.
Як вбачається з письмових матеріалів справи, Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2026 позовну заяву ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості було задоволено, стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка виникла за період з 01.10.2021 по 31.01.2022в розмірі 766,75 грн., а також інфляційні витрати у розмірі 162,17 грн., 3% річних у розмірі 33,06 грн..та по 1514,00 грн. судового збору, з кожного судового збору.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що передбачено ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Судом встановлено, що під час ухвалення рішення не було вирішено питання розподілу витрат на правову допомогу
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, представник позивача Зарівна С.В. звернуласядо суду із заявою про ухвалення судом додаткового рішення 09.04.2026, тобто протягом п`яти днів, після ухваленого судового рішення від 06.04..2026, яким було задоволено позовну заяву ТОВ «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, до матеріалів справи та до заяви про ухвалення додаткового рішення, представником позивача надано договір №13 про надання професійної правової/правничої від 10.06.2025 укладений між позивачем та адвокатом Зарівною С.В., акт прийому-здачі наданих послуг за договором №13 про надання професійної правової/правничої допомоги від 06.04.206, та платіжну інструкцію №СЦ00090751 від 26.03.2026, згідно яких, загальна вартість понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 16000 грн.
Але враховуючи критерій співмірності, а саме розміру витрат на оплату послуг адвоката (16 000,00 грн. ) та ціною позову ( 961,98 грн.) позивач ТОВ “Житлокомцентр” заявляє до відшкодування витрат правової допомоги суму вартості позовної заяви (4000 грн.), відповіді на відзив (3000 грн.) та участі адвоката в одному судовому засідання - (1500 грн.), що разом - 8 500,00 грн. Тому просять стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 8 500,00 грн.
Повноваження адвоката, як представника, підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність, про що зазначено в ч.4 ст. 62 ЦПК України.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Проаналізувавши вартість і обсяг наданих позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі №215/5595/25 зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представниками процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у заяві про ухвалення додаткового рішення у розмірі 8 500,00 грн. є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести відповідач у цій справі. 
Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, фінансового стану і статусу обох сторін у спірних правовідносинах, обсягу фактично наданих відповідачу послуг з правової допомоги та заперечень сторони позивача в контексті положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на переконання суду, стягнення судових витрат, понесених відповідачем у вказаній справі у розмірі 8 500,00 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах відповідача, а також часом, витраченим на їх виконання, а тому не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів.
Водночас, суд не погоджується з позицією відповідачів про стягнення з позивача витрат в сумі 2000 грн. 
Враховуючи наявність підстав для зменшення розміру суми судових витрат суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених ним судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із розглядом цивільної справи в розмірі 5 000,00 грн.
Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
При цьому суд керується висновками та рекомендаціями ЄСПЛ, висловлених в рішенні Суду у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, в п.58 якого зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідача у вказаній цивільній справі та наявність правових підстав для часткового задоволення заяви..
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142, 247, 270 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача Зарівної Світлани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №215/5595/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 37665038, місце знаходження за адресою: 50014, м. Кривий Ріг, вул..Руденка, 2.) по 2500,00 грн. витрати на правову допомогу, з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення складено та підписано суддею 27 травня 2026 року.

Суддя: