ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД 
Миколаївської області

Справа №477/1862/25 
Провадження №2/477/291/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року  м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої - судді Саукової А.А.,
із секретарем судового засідання – Котовою О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
До Вітовського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача – Романенко Михайло Едуардович звернувся через підсистему «Електронний суд» з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №200055772 від 30.06.2024 року в сумі 50 830,06 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 червня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду щодо кредитування № 200055772, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 12 550,00 грн, на строк до 30 червня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
20 липня 2020 року ТОВ ФК «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами позичальників ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема й за вказаним, набувши право грошової вимоги до відповідача.
Оскільки позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, в зв`язку з чим за ним виникла зазначена заборгованість, яку позивач просив стягнути в повному розмірі.
На адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечив проти позову, зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності на момент звернення до суду. Пояснив, що не погоджується щодо правонаступництва, яким передано права вимоги від ПАТ «Банк Михайлівський» до інших фінансових компаній,( в тому числі і до ТОВ «ФК ПЛЕЯДА», ТОВ «ФК ФАГОР»), оскільки надані документи не підтверджують правонаступництва та без належного повідомлення боржника права вимоги не створює юридичних наслідків, тому право вимоги є необґрунтованим.
Окрім цього, не погоджується з сумою заборгованості та вважає її необґрунтованою та не підтвердженою належними та допустимими доказами, оскільки на його думку документи, надані позивачем, не доводять факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, оскільки не є первинними документами.
На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Від представника позивача ТОВ ФК «Діджи Фінанс» надійшли додаткові пояснення у відповідь на заперечення відповідача.
Представник позивача зазначив, що відповідачем було укладено кредитний договір та видано кредитну картку з кредитним лімітом для споживчих цілей із строком користування 5 років до 30 червня 2019 року, тому саме з цієї дати у кредитора могло виникнути право на стягнення заборгованості у судовому порядку.
Зазначає, що згідно з рішенням Правління НБУ № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» із 23 травня 2016 року віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення цього банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Саме із дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наділений повноваженнями розпоряджатися власністю банку, зокрема: кредитним договорами, договорами забезпечення, виписками по особових карткових рахунках та ін. До спливу встановленого законом загального строку позовної давності призвела також наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, що є підставою для його поновлення та не застосування строку позовної давності.
Також вважає об`єктивною та поважною причиною пропуску процесуальних строків - введення в Україні воєнного стану протягом дії якого такі строки продовжуються. Крім того, підстава для звернення до суду щодо стягнення заборгованості у кредитора виникла саме в строк, який продовжувався, зокрема, на період встановлення карантинних обмежень через COVID-19. Вказує про обґрунтованість пропуску позивачем строку позовної давності. Зазначає, що ПАТ «Банк Михайлівський» мав право від дня звершення строку кредиту та упродовж наступних трьох років, звернутися до суду за захистом свого порушеного права, однак ТОВ ФК «Діджи Фінанс», як правонаступник кредитора, подано позов лише 02 вересня 2025 року. Звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 262 ЦК України, заміна сторони у зобов`язанні не замінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності. За певної обачності позивач, як набувач прав кредитора, мав реальну можливість дізнатися про пропуск строку позовної давності станом на час укладення договору відступлення прав вимоги, а отже і міг передбачити обсяг прав, що перейде до нього.
Щодо розрахунку заборгованості зазначив, що розрахунок виконувався уповноваженими працівниками з урахуванням умов договору, пояснив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» відповідно до якої підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи. Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 18 червня 2003 року «254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженнями виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Позивач наголосив на тому, що зазначені норми дають підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14- ц».
Таким чином, позивач наголошує на тому, що виписки з особових рахунків відповідача також містять обов`язкові реквізити, які дають змогу визначити, що дана виписка стосується саме даного клієнта, та щодо кредитного договору, який є предметом спору, (зокрема: ПІБ відповідача; РНОКПП відповідача), тому є належним доказом.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити вимоги в повному обсязі та розглядати справу без присутності позивача та його представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позицію викладену у відзиві підтримує.
Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.
З матеріалів справи вбачається, 30 червня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду щодо кредитування № 200055772, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 12 550,00 грн, на строк до 30 червня 2019 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до довідки про умови кредитування строк кредиту 5 років, процентна ставка – 58,8%.
Вказана заява підписана відповідачем власноручно.
Крім того, 30.06. 2014 року ОСОБА_2 заповнив та підписав анкету № 426390, в якій зазначені особисті дані відповідача. 
Відповідно до розписки про отримання платіжної картки ОСОБА_2 отримав 30.06. 2014 року платіжну картку відповідно до договору №200055772 від 30 червня 2014 року.
Окрім цього, позивачем надано виписки по особовим рахункам відповідача. Із банківської виписки вбачається, що за відповідачем за вказаним кредитним договором станом на обліковується вказана заборгованість
20 липня 2020 року ТОВ ФК «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами позичальників ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема й за вказаним, набувши право грошової вимоги до відповідача.
Приналежність права вимоги за зазначеними кредитними договорами, які були предметом договору відступлення прав вимоги від 20.07.2020, укладеним між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «Діджи Фінанс», було предметом спору у справі № 910/11298/16 Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ «Банк Михайлівський» (ухвалою Господарського суду від 03.09.2020 замінено на правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») до ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, про застосувати наслідків нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», визнання недійсним договору факторингу від 20.05.2016 № 1, укладеного між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор».
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 задоволено апеляційну скаргу ТОВ "Діджи Фінанс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16. Рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ "Діджи Фінанс" у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Плеяда" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор". Зобов`язано ТОВ "ФК "Фагор" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ "ФК "Фагор" будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього.
Оригінали документів, а саме кредитних договорів, щодо яких право вимоги відступлено на підставі договору від 20.07.2020 не були передані ТОВ «Діджи Фінанс».
Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 29 грудня 2022 року ВП № 66483131 виконавче провадження про зобов`язання ТОВ "ФК "Плеяда" передати ТОВ "Діджи Фінанс" документи, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 закінчено у зв`язку із виконанням його у повному обсязі приватним виконавцем.
Так, на примусове виконання вищезазначеної постанови суду за заявами ТОВ «Діджи Фінанс» від 12.07.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Плеяда» та від 12.07.2021 - приватним виконавцем відкрито ВП 66483131 щодо ТОВ «ФК «Фагор». Лише на початку 2023 року оригінали вищезазначених документів були отримані ТОВ «Діджи Фінанс».
Згідно з платіжним дорученням №25 від 09.07.2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» 5307908,39 грн. Призначення платежу вказано - 04; GL16N618071; Протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020р. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» ЄДРПОУ 42649746, без ПДВ. 
Витяг з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору № 7_БМ є доказом переходу права вимоги від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором №200055772 від 30 червня 2014 року та розміру заборгованості на момент переходу прав вимоги за таким договором до позивача.
Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №200055772 від 30 червня 2014 - загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 38 843,61 грн., з яких – 12 534,42 – заборгованість за кредитом, 26 309,19 грн. – заборгованість за відсотками. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 492,73 грн., сума збитків інфляційних втрат – 8 493,72 грн. Разом сума заборгованості складає – 50 830,06 грн.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Підставами позовних вимог ТОВ ФК «Діджи Фінанс» є неналежне виконання відповідачем умов договору, укладеного на умовах Заяви (оферти) ПАТ «Банк Михайлівський».
Відповідачем не заперечуються обставини укладення вказаного кредитного договору. Так, у своїй заяві, ОСОБА_2 визнав факт укладення вказаного кредитного договору, вказавши про те, що минув строк позовної давності, однак, не заперечує сам факт укладення кредитного договору, лише недоведеність доказами розрахунків заборгованості.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка банку обов`язково повинна мати дату, номер документа, короткий зміст операцій і суми записів за дебетом і кредитом, а також залишок коштів на початок і кінець звітного періоду (дня). За дебетом у виписці банку буде показана сума коштів, яка списана з поточного рахунка, а за кредитом зарахована на нього; відповідно сальдо у виписці буде за кредитом рахунка.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14- ц».
Отже, подана до суду виписка по особових рахункам відповідача має всі необхідні реквізити, які дають змогу визначити, що вона стосується саме даного клієнта, та підтверджує наявність заборгованості та її розмір за кредитним договором від 30 чернвя 2014 року за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (23 травня 2016 року) по 27 липня 2020 року.
Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне.
При зверненні до суду з позовом ТОВ ФК «Діджи Фінанс» заявлено клопотання про поновлення строків позовної давності, яке мотивовано тим, що оригінали кредитних договорів, права вимоги за якими було відступлено на підставі договору про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, були отримані позивачем лише на початку 2023 року в процесі виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16.
У суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Статтею 256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року скасовано на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває на цей час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Із урахуванням викладеного, суд вважає, що позов поданий (02 вересня 2025 року) у межах трирічного строку позовної давності, оскільки строк кредитного договору, який становив 5 років, закінчився 30 червня 2019 року, а з 12 березня 2020 року строк позовної давності був зупинений до 04 вересня 2025 року.
Що стосується стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, то суд зважає на таке.
Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.
У кредитора при цьому згідно з частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення сплати основного боргу.
Згідно із п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати за порушення виконання грошового зобов`язання за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 8 493,72 грн та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 у розмірі 3 492,73 грн, на підтвердження чого надав відповідний розрахунок заборгованості, який суд вважає обґрунтованим. 
За таких обставин, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за умовами кредитного договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №200055772 від 30.06.2014 року в сумі 50 830,06 грн., що складається з суми заборгованості за кредитом в сумі – 38 843,61 грн., з яких – 12 534,42 – заборгованість за кредитом, 26 309,19 грн. – заборгованість за відсотками. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3 492,73 грн., сума збитків інфляційних втрат – 8 493,72 грн. Разом сума заборгованості складає – 50 830,06 грн.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі – 7 000,00 грн.
На підтвердження понесених судових витрат позивачем договір про надання правничої допомоги №26 від 15 лютого 2024 року, довіреність, додаткова угода до договору №26 від 15.02.2024 року, детальний опис робіт виконаних, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14 серпня 2025 року у в розмірі – 7 000,00 грн.
У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволений частково, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 282 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за кредитним договором №200055772 від 30.06.2014 року в сумі 50 830,06 (п`ятдесят тисяч вісімсот тридцять) гривень 06 копійок що складається з суми заборгованості за кредитом в сумі – 38 843,61 грн., з яких – 12 534,42 – заборгованість за кредитом, 26 309,19 грн. – заборгованість за відсотками; сума збитків з урахуванням 3% річних 3 492,73 грн., сума збитків інфляційних втрат – 8 493,72 грн.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746) судовий збір у розмірі 2 422.40 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач – ТОВ «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, м. Київ, 04112;
відповідач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя            А.А.Саукова