441/2561/25 2/441/264/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
20 травня 2026 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Перетятька О.В.,
за участі секретаря Сороки М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
представник ТОВ «Коллект Центр» Марія Ткаченко звернулася до суду з позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами № 396595 від 23 жовтня 2020 року та № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року в загальному розмірі 55 194 гривень 17 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000 гривень 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог покликається, що 23 жовтня 2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 396595, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 20 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, зі строком кредитування 365 днів (до 23 жовтня 2021 року), однак відповідачка свої обов`язки не виконала, через що у неї перед Товариством виникла заборгованість.
04 березня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0981244746/6, підписаний електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Договору відповідачці надано кредит у розмірі 2 050 гривень строком на 30 днів з відсотковою ставкою 1, 75% за один день користування кредитом.
30 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-06/2021, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за обома вищезазначеними кредитними договорами перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Всупереч умов кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. Просила позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами та понесені судові витрати, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представниця ОСОБА_3 у заяві від 19 травня 2026 року просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідачки, при цьому позов визнала частково. Зокрема, вимоги за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року відповідачка визнала в повному обсязі. Стосовно вимог за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року представник відповідачки визнала вимоги в частині стягнення 2 050 гривень заборгованості за тілом кредиту. Щодо стягнення відсотків у сумі 32 180 гривень 03 копійки заперечила, оскільки такі відсотки нараховані поза межами 30-денного строку кредитування, визначеного Договором. Зазначила, що відсотки, які підлягають стягненню за означений договір за 30-денний строк кредитування складають 1 076 гривень 40 копійок (1, 75% від 2 050 гривень за 30 днів). Просила вимоги задовольнити частково, а також зменшити розмір понесених витрат на професійну правову допомогу до 3 000 гривень.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2020 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , строком на 365 днів (по 23 жовтня 2021 року включно), укладено кредитний договір № 396595, який підписано електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер її мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачці фінансовий кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 у сумі 20 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності.
04 березня 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , строком на 30 днів, укладено кредитний договір № 0981244746/6, який підписано електронним підписом відповідачки шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов Договору відповідачці надано кредит у розмірі 2 050 гривень.
30 червня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 30-06/2021, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 396595 від 23.10.2020 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16-12/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого право грошової вимоги до відповідачки за обома кредитними договорами перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Згідно розрахунків заборгованості позивача, що долучені до матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року, становить 20 964 гривні 14 копійок і складається із: 13 826 гривень 22 копійок заборгованості за тілом кредиту, 6 393 гривень 27 копійок заборгованості за відсотками, 603 гривень 74 копійок інфляційних збитків та 140 гривень 91 копійки нарахованих 3% річних. Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року, з урахуванням зменшення суми заборгованості позивачем, становить 34 230 гривень 03 копійки і складається із: 2 050 гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту; 32 180 гривень 03 копійки заборгованості за відсотками.
Частинами 1-4 та пунктом 4 частини п`ятої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за обома кредитними договорами належно не виконує, як наслідок допустила заборгованість.
Що стосується кредитного договору № 396595 від 23 жовтня 2020 року, суд зазначає, що відповідачка в особі свого представника визнала в повному обсязі вимоги позивача в частині стягнення 13 826 гривень 22 копійок заборгованості за тілом кредиту, 6 393 гривень 27 копійок заборгованості за відсотками за договором, 603 гривень 74 копійок інфляційних збитків та 140 гривень 91 копійки нарахованих 3% річних. Оскільки зазначені вимоги підтверджуються наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року в розмірі 20 964 гривень 14 копійок, що складається із: 13 826 гривень 22 копійок - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6 393 гривень 27 копійок - прострочена заборгованість за відсотками; 603 гривень 74 копійок - інфляційні збитки; 140 гривень 91 копійки - нараховані 3% річних.
Щодо кредитного договору № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року визначений строк користування кредитом, який становить 30 днів, саме протягом цього строку ТОВ «Інфінанс» мало право нараховувати відповідачці передбачені цим договором проценти, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідачки за процентами за означеним договором складає 1 076 гривень 40 копійок (1, 75% від 2 050 гривень ? 30 днів), тобто за весь строк кредитування.
Доказів про те, що позичальник ініціювала продовження строку надання кредиту, позивачем до матеріалів справи не долучено.
Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року в розмірі 3 126 гривень 40 копійок, що складається із: 2 050 гривень 00 копійок - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 1 076 гривень 40 копійок - прострочена заборгованість за відсотками за 30-денний строк кредитування.
З огляду на вищенаведене, враховуючи часткове визнання позову представником відповідачки, а також строки кредитування за кредитними договорами та ланцюг договорів відступлення права вимоги, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідачки на користь позивача загальну заборгованість в розмірі 24 090 гривень 54 копійки, з яких: 20 964 гривні 14 копійок - заборгованість за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року та 3 126 гривень 40 копійок - заборгованість за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року.
Крім цього, разом з вимогою про стягнення заборгованості, представником позивача заявлено також вимогу про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору в розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 гривень 00 копійок.
За положеннями частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 та частини 1-3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно частини 4-6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. 
Із матеріалів справи убачається, що Адвокатське об`єднання «Лігал Асістанс» на підставі Договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року та Витягу з Акту № 15 від 31 жовтня 2025 року надало позивачу ТОВ «Коллект Центр» юридичні послуги з вивчення документів та складання позовної заяви на загальну суму 16 000 гривень 00 копійок.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19 лютого 2020 року, згідно якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, врахувавши виконану адвокатом роботу (надані послуги, час, витрачений на виконання відповідних робіт), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову в частині задоволених вимог, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідачки на користь позивача 3 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню також сплачений судовий збір у розмірі 1 057 гривень 30 копійок пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ: 44276926, місцезнаходження вулиця Мечнікова, 3, офіс 306 в місті Київ, 01133) заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 24 090 (двадцять чотири тисячі дев`яносто) гривень 54 копійки, з яких: 20 964 (двадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 14 копійок - заборгованість за кредитним договором № 396595 від 23 жовтня 2020 року та 3 126 (три тисячі сто двадцять шість) гривень 40 копійок - заборгованість за кредитним договором № 0981244746/6 від 04 березня 2020 року, а також 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правову допомогу та 1 057 (одну тисячу п`ятдесят сім) гривень 30 копійок судового збору, а всього 28 147 (двадцять вісім тисяч сто сорок сім) гривень 84 копійки.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Головуючий суддя Перетятько О.В.