ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026 Справа № 917/640/26 
м. Полтава
Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (адреса: 36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ 5, ЄДРПОУ 00131819)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМІДЖ ЕВОЛЮШН" (адреса 65013, Одеська обл., м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва,141, ЄДРПОУ 40712124)
про визнання укладеною додаткову угоду №3 від 15.08.2025 року до Типового договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» №1242 від 15.02.2024
представники сторін: згідно з протоколом судового засідання
Суть справи: Розглядається позовна заява Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» (відповідач) про зобов`язання внести зміни до договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» №1242 від 15.02.2024 року (далі – Договір) шляхом визнання укладеною Додаткової угоди №3.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач безпідставно ухиляється від укладення Додаткової угоди №3 до Договору, яку позивач підготував на виконання Розпорядження НКРЕКП від 22.07.2025 №115-р «Про усунення порушень АТ «Полтаваобленерго», яким зобов`язано позивача усунути порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, для чого здійснити нарахування складової плати за приєднання потужності замовниками послуг з приєднання (збільшення величини дозволеної до використання потужності існуючих об`єктів, які не є станціями зарядки електромобілів, зокрема до яких відноситься будівля автозаправної станції (№26) ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Лесі Українки, 115, про що у термін до 29.08.2025 року повідомити НКРЕКП та Сектор НКРЕКП у Полтавській області з наданням копій підтвердних документів.
Позивач зазначає, що підставою для внесення змін до Договору є положення ст.651 ЦК України та рішення НКРЕКП, яке є обов`язковим до виконання.
Відповідач у відзиві (а.с.94-98) проти позову заперечує, посилаючись на те, що Законом № 2956-IX від 24.02.2023 на момент подання відповідачем Заяви про приєднання електроустановки не встановлювалась умова наявності станції зарядки електромобілів для суб`єктів господарювання а також не встановлювались строки обов`язкового підключення такої станції; пільговий порядок підключення не ставив можливість приєднання до нестандартного підключення у залежність від наявності у відповідача станцій зарядки електромобілів, як і не визначав строк, протягом якого така станція зарядки електромобілів має бути підключена. 
На думку відповідача, позивач не наводить в позовній заяві обставини, які б свідчили про порушення з боку ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» (відповідача) цивільного права позивача. 
Відповідач у відзиві також звертає увагу, що Додатковою угодою № 3 до Договору, яку Позивач намагається визнати укладеною з 15.08.2025, визначено вартість плати за приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж системи розподілу Виконавця в розмірі 2 022 589, 20 грн (з ПДВ), що збільшує ціну договору на 1 316 779,00 грн. При цьому ані Договором, ані чинним законодавством України не передбачено можливість збільшення розміру вартості надання послуг за договором про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» у зв`язку з порушенням оператором систем ліцензійних умов Договору; розпорядження НКРЕКП не може вважатися нормативно-правовим актом, що регулює питання приєднання, у тому числі нормативно-правовим актом, який є підставою для внесення змін до Договору.
Також відповідач зазначає, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що на момент звернення до суду з даним позовом зобов`язання щодо оплати замовником не виконано, оскільки вартість наданих позивачем послуг за Договором становила 705 810 грн. грн, з яких відповідачем було здійснено попередню оплату в сумі 42 349,00 грн, а рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 року по справі № 917/830/25 на користь позивача стягнуто 663 461,00 грн заборгованості.
Зазначене рішення Господарського суду Полтавської області було виконано відповідачем, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 78792855 від 29.09.2025 року.
Відповідач зазначає, що пунктом 8.1. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати подання належним чином оформленої заяви про приєднання та документів, що додаються до неї і діє до закінчення строку надання послуги з приєднання, визначеного Кодексом, тому Договір припинив свою дію, а внесення змін до договору, який припинив свою дію, шляхом укладення додаткової угоди до нього, суперечить нормам чинного законодавства України.
Процесуальні дії суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2026 для розгляду даної справи визначено суддю Пушка І.І.
Ухвалою від 07.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 28.04.2026. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень – до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.
Суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи шляхом надіслання ухвали від 07.04.2026 в електронній формі до Електронних кабінетів сторін та оприлюднення в Державному реєстрі судових рішень.
Представник відповідача подав клопотання (вх. № 5186 від 20.04.2026) про участь у судовому засіданні, призначеному на 28.04.2026 об 11:00 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В задоволенні поданого клопотання суд відмовив ухвалою від 20.04.2026 в зв`язку з відсутністю вільних майданчиків на цю час та дату для проведення відеоконференції.
22.04.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5408).
Ухвалою від 28.04.2026 суд відклав підготовче засідання на 04.06.2026.
Позивач подав заяву про проведення судового засідання без участі представника (вх. № 7688від 04.06.2026).
Ухвалою від 04.06.2026 суд закрив підготовче провадження у справі; справу призначив до судового розгляду по суті на 02.07.2026; викликав представників учасників справи у судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.
Позивач подав заяву про розгляд справи без участі представника (вх. № 8337 від 16.06.2026).
Представник відповідача подав заяву (вх. № 8825 від 25.06.2026) про участь у судовому засіданні, призначеному на 02.07.2026 об 11:15 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку відкликав заявою від 26.06.2026 (вх. № 8925).
Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, а також заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.
В судовому засіданні 02.07.2026 року судом ухвалено рішення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
АТ «Полтаваобленерго» (позивач) є оператором системи розподілу та здійснює свою господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 №1442 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП від 18.06.2019 року №1094).
15.02.2024 ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» (відповідач) звернулось до АТ «Полтаваобленерго» (позивача) із заявою (вх.№386/006), про приєднання електроустановки певної потужності на об`єкті будівля автозаправної станції (№26) за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Лесі Українки,115, із дозволеною (приєднаною) потужністю 22 кВт та замовленою до приєднання потужністю 978 кВт, для встановлення станції зарядки електромобілів (а.с.68-70).
З урахуванням поданої відповідачем належним чином оформленої заяви приєднання від 15.02.2024, відповідач (Замовник) приєднався до публічного Типового договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ», якому присвоєно номер 1242 від 15.02.2024 (Договір), копія якого додана до відзиву (а.с.100-102).
Відповідно до п. 3.1. Договору, Виконавець послуг (позивач) зобов`язаний надати Замовнику розрахунок вартості плати за приєднання до електричних мереж та рахунок на сплату плати за приєднання потужності; надати Технічні умови; розпочати приєднання об`єкта (електроустановки) Замовника до електричних мереж системи розподілу після оплати Замовником послуги з приєднання відповідно до умов цього Договору.
Факт надання послуги з приєднання підтверджується наданим ОСР Замовнику відповідно до пункту 4.8.2 глави 4.8 розділу IV Кодексу повідомленням про надання послуг з приєднання (п.6.1. Договору).
Пунктом 8.1. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати подання належним чином оформленої заяви про приєднання та документів, що додаються до неї і діє до закінчення строку надання послуги з приєднання, визначеного Кодексом.
Відповідно до пункту 9.1 Договору, умови цього договору можуть бути змінені в частині строків та порядку оплати послуги з приєднання сторонами, які оформляються додатковими угодами до нього.
Пунктом 9.2 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до цього договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі та підписуються уповноваженими особами обох сторін. Цей договір може бути змінений у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють питання приєднання.
На виконання п. 3.1. Договору позивач як Виконавець послуг видав Технічні умови від 23.02.2024 року № (ідентифікатор) ТУ 002545230224 1 7 1 2 000000 1 (далі – ТУ, а.с.65-67) та розрахунок вартості плати за приєднання до електричних мереж на загальну суму 705 810 грн (а.с.10-11), які були оформлені сторонами, відповідно, як Додаток 1 та Додаток 2 до Договору.
14.03.2024 р. сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору (а.с.64), у якій, зокрема, домовились змінити порядок розрахунків за договором та викласти пункт 4.1 договору в новій редакції, якою передбачена сплата Замовником (відповідачем) 42 349,00 грн попередньої оплати до 15.12.2024, та здійснення остаточного розрахунку шляхом сплати 663 461,00 грн до 31.12.2024.
Згідно з наданим позивачем повідомленням про надання послуги з приєднання від 25.12.2024, АТ «Полтаваобленерго» надало послуги з приєднання до електричних мереж системи розподілу електроустановки: будівля автозаправної станції (№26) за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Лесі Українки,115, тобто послуги, передбачені Договором (а.с.63).
Додатковою угодою № 2 від 26.12.2024 (а.с.62) сторони підтвердили факт надання послуги з приєднання в повному обсязі, факт сплати Замовником (відповідачем) авансу на суму 42 349,00 грн, а також встановили строк здійснення остаточного розрахунку шляхом сплати 663 461,00 грн до 14.03.2025.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 по справі № 917/830/25 було стягнуто з ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» на користь АТ «Полтаваобленерго» 663 461,00 грн заборгованості за Договором (https://reyestr.court.gov.ua/Review/128484663).
Зазначене вище рішення виконано відповідачем шляхом сплати 663 461,00 грн заборгованості, що підтверджується змістом постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 78792855 від 29.09.2025 (а.с.106).
У період з 27.05.2025 року по 25.06.2025 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) було проведено планову перевірку АТ «Полтаваобленерго» на дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства та ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, за результатами якої складено Акт №141 від 25.06.2025 (а.с.21-56).
Відповідно до висновків, викладених в зазначеному вище Акті, здійснення АТ «Полтаваобленерго» приєднання (збільшення величини дозволеної до використання потужності) існуючих об`єктів, які не є станціями зарядки автомобілів, без виставлення замовникам до сплати ними складової плати за нестандартне приєднання - плати за приєднання потужності, свідчить про порушення Ліцензіатом вимог підпункту 26 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов з розподілу № 1470 щодо обов`язку ліцензіата надавати послуги з приєднання електроустановки замовника до системи розподілу електричної енергії з урахуванням положень статті 21 Закону України «Про ринок електричної енергії» за умови дотримання замовником вимог кодексу систем розподілу, а саме:
- пункту 4.3.6 глави 4.3 розділу IV Кодексу, яким встановлено, що ОСР проводить розрахунок вартості плати за нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу з проектуванням лінійної частини приєднання замовником до електричних мереж відповідно до Методики (порядку) формування плати за приєднання;
- пункту 24 Порядку, яким визначено, що ОСР здійснює приєднання станцій зарядки електромобілів суб`єкта господарювання, що здійснює діяльність з надання послуг із зарядки електромобілів (далі - станція зарядки електромобілів), та/або установок зберігання енергії замовників до 01 січня 2025 року без плати за приєднання потужності, а також порядок оплати замовниками послуг з приєднання установок зберігання електричної енергії, зокрема у вигляді авансових платежів вартості плати за приєднання враховуючи відсутність необхідності сплати ними складової плати за приєднання потужності, а також визначено, що приєднання станцій зарядки електромобілів передбачає окрему лінійну частину приєднання.
22.07.2025 року НКРЕКП було прийнято розпорядження №115-р «Про усунення порушень АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (а.с.12-13), яким зобов`язано позивача усунути порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, для чого: здійснити нарахування складової плати за приєднання потужності замовниками послуг з приєднання (збільшення величини дозволеної до використання потужності існуючих об`єктів, які не є станціями зарядки електромобілів, зокрема до яких відноситься ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН», будівля автозаправної станції (№26) за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Лесі Українки,115, про що у термін до 29.08.2025 повідомити НКРЕКП та Сектор НКРЕКП у Полтавській області з наданням копій підтвердних документів.
На виконання розпорядження НКРЕКП від 22.07.2025 №115-р, позивач здійснив нарахування складової плати за приєднання потужності замовнику послуги з приєднання (збільшення величини дозволеної до використання потужності існуючих об`єктів, які не є станціями зарядки електромобілів), та листом №1389/18902 від 15.08.2025 (а.с.15,58) направив на адресу ТОВ «ІМІДЖ ЕВОЛЮШН» пропозицію про внесення змін до Договору, шляхом викладення в новій редакції Розрахунку плати за приєднання до електричних мереж та шляхом укладення Додаткової угоди №3 від 15.08.2025 (а.с. 16-17).
Зокрема, в запропонованому позивачем проекті Додаткової угоди №3 від 15.08.2025 передбачено:
1. Внести зміни в Договір шляхом викладення розрахунку плати за приєднання (який є додатком №2 до Договору №1242 від 15.02.2024) в новій редакції (додаток 1). 
2. Визначити вартість плати за приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж системи розподілу Виконавця в розмірі 2 022 589, 20 грн. (Два мільйони двадцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 20 коп. (з ПДВ). 
3. Виключити п. 8.5. договору. 
4. Інші пункти Договору залишити без змін.
Відповідач листом за вих. № 11 від 27.08.2025 (а.с.57) відмовився від пропозиції щодо підписання Додаткової угоди №3 до Договору, що стало підставою для звернення позивача до суду зі цим позовом.
Під час розгляду по суті заявлених позовних вимог судом приймається до уваги наступне.
Приписами статті 901 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Постановою НКРЕКП №310 від 14.03.2018 затверджено Кодекс систем розподілу (далі - Кодекс), який визначає вимоги та правила, які регулюють взаємовідносини операторів систем розподілу (далі - ОСР), оператора системи передачі (далі - ОСП), користувачів системи розподілу (далі - Користувачі) та замовників послуг з приєднання щодо оперативного та технологічного управління системою розподілу, її розвитку та експлуатації, забезпечення доступу та приєднання електроустановок.
Відповідно до пункту 4.1.2 глави 4.1 розділу IV Кодексу, послуга з нестандартного приєднання надається на підставі типового договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» або з проектуванням лінійної частини приєднання замовником, який є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за відповідною типовою формою, наведеною в додатку 2 до цього Кодексу (далі - договір про нестандартне приєднання), крім приєднання згідно з пунктами 4.1.11.1 та 4.1.11.2 глави 4.1 цього розділу.
Пунктом 4.4.1 глави 4.4 розділу IV Кодексу передбачено, що замовник звертається до ОСР із заявою про приєднання електроустановки (електроустановок) певної потужності до електричних мереж системи розподілу (далі - заява про приєднання), типова форма якої наведена в додатку 3 до цього Кодексу. У заяві замовник має вказати про свій намір або його відсутність щодо самостійного проектування лінійної частини приєднання.
За умовами пункту 4.3.1 глави 4.3 розділу IV Кодексу, ОСР надає послугу з нестандартного приєднання «під ключ» або нестандартного приєднання з проектуванням лінійної частини приєднання замовником відповідно до умов договору про нестандартне приєднання, невід`ємним додатком до якого є технічні умови, що викладаються за формою, наведеною в додатку 8 до цього Кодексу.
Враховуючи викладене, спірні правовідносини виникли з умов типового договору про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» або з проектуванням лінійної частини приєднання замовником, який є публічним договором приєднання та укладається за відповідною типовою формою, наведеною в додатку 2 до Кодексу (договір про нестандартне приєднання).
Відповідно до п.8.1 Договору, він вважається укладеним з дати подання замовником належним чином оформленої заяви про приєднання, таким чином, з урахуванням обставин, встановлених судом, Договір між сторонами по справі було укладено 15.02.2024.
Як вбачається зі змісту Договору, позивач як Виконавець зобов`язався надати відповідачу як Замовнику послугу з приєднання електроустановки певної потужності на об`єкті відповідача (будівля автозаправної станції №26 за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, просп. Лесі Українки, 115), а відповідач зобов`язався сплатити вартість такої послуги в порядку та в строки, визначені сторонами в Додаткових угодах 1 та 2 до Договору (шляхом сплати 42 349,00 грн попередньої оплати та здійснення остаточного розрахунку шляхом сплати 663 461,00 грн).
Таким чином, вартість послуги, яка надавалась за Договором, була визначена сторонами в розмірі 705 810 грн (42 349,00+663 461,00).
Як було встановлено судом, позивач як Виконавець виконав в повному обсязі свої зобов`язання щодо наданні послуги за Договором, що підтверджується повідомленням про надання послуги з приєднання від 25.12.2024, наданим відповідно до п.6.1 Договору, змістом п.1 Додаткової угоди № 2 до Договору та визнається сторонами по справі.
В свою чергу, відповідач виконав в повному обсязі свої зобов`язання щодо оплати послуг за Договором, що підтверджується змістом п.2 додаткової угоди № 2 до Договору (щодо сплати 42 349,00 грн попередньої оплати), а також змістом постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 78792855 від 29.09.2025 (щодо сплати 663 461,00 грн залишку заборгованості за Договором, яка була стягнута на користь позивача рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.06.2025 по справі № 917/830/25).
Відповідно до п.8.1 Договору, строк його дії закінчився з моменту надання позивачем послуги з приєднання.
Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору (ч.4 ст.632 ЦК України).
Водночас, статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Як було встановлено судом, на момент подання позову позивачем були виконані свої зобов`язання з надання послуг за Договором, а відповідачем виконані зобов`язання щодо оплати вартості таких послуг, тобто зобов`язання за Договором припинилися станом на момент подання позову.
Позовні вимоги стосуються укладення додаткової угоди щодо вартості наданих послуг, тобто ціни Договору.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Таким чином, суд констатує, що заявлені позивачем вимоги про спонукання відповідача до укладення додаткової угоди, якою змінюється вартість послуг, що були фактично надані та оплачені станом на момент подання позову, прямо суперечать положенням ч.3 ст.632 ЦК України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу, далі - ГПК України).
Внесення змін до договору можливо лише до моменту виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17), що обумовлюється правовими наслідками зміни договору за рішенням суду, встановленими статтею 653 ЦК України (якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну законної сили). Тому за рішенням суду зміна зобов`язання в договорі після його виконання не допускається (відповідний висновок викладено, зокрема, в п. 47 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21).
Водночас, суд звертає увагу також на наступні обставини, які свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог.
За загальним правилом внесення змін до договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України).
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України). 
Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч.4 ст.652 ЦК України).
Відповідно до правової позиції, викладеній Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 31.05.2022 у справі № 904/3039/18, правові підстави передання на вирішення суду спору про внесення змін до договору визначені у частині 2 статті 651 та частині 4 статті 652 Цивільного кодексу України. Наявність виключних випадків, передбачених у законі, коли за рішенням суду допускається внесення змін до договору, якщо сторони не дійшли відповідної згоди, узгоджується із пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Кодексу, яка передбачає, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного судочинства.
Отже, зміна договору за рішенням суду допускається: 1) у разі істотного порушення умов договору (частина 2 статті 651 ЦК України); 2) у зв`язку з істотною зміною обставин (частина 4 статті 652 ЦК України); 3) в інших випадках встановлених законом (частина 2 статті 651 ЦК України); 4) у випадках встановлених договором (частина 2 статті 651 ЦК України) (відповідний висновок викладений в п.5.14 постанови Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 904/3039/18).
Позивачем в позовній заяві не наведені будь-які обставини, передбачені Договором або законом, які можуть слугувати підставами для внесення змін до Договору після його фактичного виконання сторонами.
Зокрема, позивач не посилається на наявність істотного порушення умов договору та наявність істотної зміни обставин.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (ч.1 ст.651 ЦК України).
Позивач не посилається на наявність відповідних обставин в позовній заяві, а їх наявність не підтверджується матеріалами справи.
Суд відхиляє доводи позивача щодо імперативного характеру розпорядження НКРЕКП від 22.07.2025 №115-р як обов`язкової підстави для сторін щодо внесення змін до Договору.
За висновком суду, вказане розпорядження НКРЕКП за своєю правовою природою є індивідуальним адміністративним актом, прийнятим за результатами здійснення державного контролю у сфері енергетики, та спрямоване на усунення порушень ліцензійних умов суб`єктом господарювання – ліцензіатом (позивачем). При цьому, розпорядження НКРЕКП є обов`язковими до виконання лише для суб`єктів, яким вони адресовані, і не породжують цивільно-правових наслідків для третіх осіб.
Таким чином, розпорядження НКРЕКП від 22.07.2025 №115-р стосується виключно позивача та не створює безпосередніх прав чи обов`язків для інших учасників договірних відносин, зокрема для відповідача, відтак, не може розглядатися як правова підстава для визнання укладеною додаткової угоди №3 до Договору.
Позивач не посилається на жодну норму будь-якого закону України, яким наявність розпорядження НКРЕКП передбачена як підстава для внесення змін до договорів, які фактично виконані сторонами.
Позивач також не посилається на обставини, які передбачені в п.9.2 Договору як такі, що можуть бути підставами для зміни умов Договору (внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють питання приєднання)
Судом також не встановлено внесення суттєвих змін до законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Водночас, судом приймається до уваги, що при розгляді по суті позовних вимог підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Зокрема, ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 ГПК України).
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (відповідний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21, від 29.08.2023 у справі № 910/5958/20).
Cт.14 ГПК України визначає принцип диспозитивності господарського судочинства та встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Водночас, особа, яка звертається до суду з позовом, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме, має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені відповідачем, і в результаті задоволення позову права заінтересованої особи (позивача) буде захищено та відновлено.
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
Відповідна правова позиція була викладена, зокрема, в п.22 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.05.2023 у справі № 905/77/21, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.
Суд констатує, що в позовній заяві позивачем взагалі не зазначені будь-які фактичні обставини, які б свідчили про порушення його прав та/або інтересів відповідачем, а також не зазначено, які саме права та інтереси позивача можуть бути захищені внаслідок задоволення позову.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.
З урахуванням викладеним, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та підлягають відхиленню в повному обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи відхилення судом позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя І.І. Пушко