Справа № 161/3159/26 
Провадження № 2/161/3212/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого – судді Філюк Т.М.
за участі секретаря судового засідання Романюк М.М.
представника позивача Ессел А.І.
відповідача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :

Позивач державне комунальне підприємство "Луцьктепло" в особі Скорупського І.  звернулося до суду з позовом до відповідачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за надані послуги по теплопостачанню.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року №577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідачі, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачами послуг по теплопостачанню, що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі належним чином не виконували, а тому станом на 01.09.2025 року за їх особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 104 907, 93 грн.
З врахуванням наведеного позивач просить стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1  солідарно  на користь ДКП «Луцьктепло» суму заборгованості за надані послуги по теплопостачанню в розмірі 104907,93 грн., а також судові витрати в справі.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06 квітня 2026 року від відповідачі надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказують, що позовні вимоги не визнають, оскільки не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , послугами ДКП «Луцьктеплол» не користуються. Крім того, вказують, що послуги з постачанню гарячої води, що надаються позивачем, неналежної якості. Разом з тим, оскільки відповідачі  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 станом на дату подання позовної заяви вже були зняті з реєстрації за вказаною адресою, вони є неналежними відповідачами у даній справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Відповідачі  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивачем надаються житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 . Станом на 01 вересня 2025 року за квартирою значиться заборгованість за вищенаведені послуги у розмірі 104 907,93 грн, з яких: 32356,03 грн – заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з квітня 2022 року по липень 2025 року; 737,22 грн – заборгованість за абонентське обслуговування опалення за період з квітня 2022 року по липень 2025 року; 533,28 грн – заборгованість за абонентське обслуговування гарячої води за період з квітня 2022 року по липень 2025 року; 71281,40 грн – заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з квітня 2022 року по липень 2025 року.
З перевірених судом відомостей УДМС України у Волинській області слідує, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі, починаючи з 06 вересня 2007 року, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за вказаною адресою до 03 жовтня 2025 року.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Статтями 7 та 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Обов`язком виконавця - забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про житлові комунальні послуги» визначено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані і спожиті ними житлово-комунальні послуги.
Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (міни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
У свою чергу, відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Такий висновок узгоджується з наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідачі, як споживачі, зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Індивідуальним споживачем, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.1 цього закону, є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Аргументи відповідачів щодо фактичного не проживання за місцем реєстрації на увагу не заслуговують, оскільки факт реєстрації місця проживання особи за відповідною адресою є свідченням реалізації відповідачем користування таким житловим приміщенням за згодою власника. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували ту обставину, що відповідачі задекларували місце свого проживання за іншою адресою у визначеному законом порядку, що вони втратили право користування цим житловим приміщенням, а також, що вони звертались до позивача, у порядку п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», із повідомленням про фактичне не проживання у вищевказаному житлі тощо.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що вони не проживають у вказаній квартирі тривалий час, не користувались та не користуються комунальними послугами, а тому не зобов`язані плачувати за нараховані житлово-комунальні послуги за вказаною адресою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі, починаючи з 06 вересня 2007 року, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за вказаною адресою до 03 жовтня 2025 року, тобто в період, за який утворилась заборгованість. Відтак, покликання відповідачів про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є неналежними відповідачами у даній справі на увагу суду не заслуговує.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Індивідуальний споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором ( п.11 ч.2 ст. 7 ЗУ « Про житлово-комунальні послуги»).
Таким чином саме на споживачеві лежить обов`язок інформувати виконавців комунальних про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі. В матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач звертався до виконавців послуг про уточнення даних про фактичну кількість проживання осіб в даній квартирі.
Разом з тим, абз. 2 п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 820 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. 
А тому, відповідачі як споживачі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг з постачання теплової енергії, а посилання на проживання за іншою адресою не звільняє від обов`язку щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг.
Також суд не приймає до уваги поклдикання відповідача на ту обставину, що послуга з постачання гарячої води позивачем не надавалась, або ж надавалась неналежної якості.
Відповідачами не доведено належними та допустими доказами факту ненадання або надання позивачем послуг неналежної якості, а досліджені в ході судового розгляду відеодокази не підтверджують вказаних обставин.
З врахуванням викладеного, суд вважає позовні вимогиДержавного комунального підприємства «Луцьктепло» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості такими, що підлягають до задоволення.
Також, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» 104907 ( сто чотири тисячі дев`ятсот сім) гривень  93 копійки заборгованості за надані послуги по теплопостачання
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» судовий збір в сумі 3328 ( три тисячі триста двадцять вісім) гривень, по 1109 ( одна тисяча сто дев`ять) гривень 33 копійки з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справизазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Позивач: Державне комунальне підприємство «Луцьктепло», ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 30391925, адреса місцезнаходження м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 20);
Відповідач:  ОСОБА_1  (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2  (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач: ОСОБА_1  (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Дата складання повного тексту рішення 14 травня 2026 року. 

Суддя  Луцького міськрайонного суду
 
Волинської області       Т.М.Філюк