Заводський районний суд м. Запоріжжя 
Справа № 279/947/26
Провадження №: 2-а/332/43/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2026 р. м. Запоріжжя 
Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Барановський Ігор Іванович, до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просить:
- поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.01.2026, серії ЕНА № 6464355.
- скасувати постанову серії ЕНА № 6464355 від 05.01.2026 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 КУпАП закрити.
Позовні вимоги мотивує тим, що 05.01.2026 поліцейський Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області склав відносно позивача постанову серії ЕНА № 6464355 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП (керування ТЗ із номерним знаком, що не належить цьому ТЗ) та наклав на нього штраф у розмірі 1190 гривень. У присутності позивача вказана постанова не складалась, про існування вказаної постанови дізнався захисник, ознайомившись із справою № 279/261/26. Вважає, що відповідачем порушений порядок оголошення, вручення або надсилання постанови, що є підставою для поновлення строку на її оскарження.
Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6464355 від 05.01.2026 року підлягає скасуванню з наступних підстав.
Вищезазначене порушення позивачем не вчинялось, він не керував 05.01.2026 жодним транспортним засобом. Крім того, у Постанові (графа 7) поліцейським серед доказів нічого не зазначено.
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 лютого 2026 року позовну заяву передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні за участі сторін.
07.04.2026 року, від представника ГУНП в Житомирській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відзив мотивують тим, що вимоги позивача необґрунтовані, такі, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України. На підтвердження законності винесеної постанови був наданий відеозапис, на якому, як зазначає представник відповідача, зафіксовано, що правоохоронець повідомив водію про причину звернення до нього та суть скоєних ним адміністративних правопорушень, а також зафіксовано подальший порядок розгляду справи. Враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, особа має нести адміністративну відповідальність. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача ГУНП в Житомирській області у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі представника.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.01.2026 року поліцейським Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Івашком Олександром Віталійовичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6464355, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.
Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі -ПДР України).
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до п. 30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. На трамваях і тролейбусах наносяться реєстраційні номери, що надаються відповідними уповноваженими на те органами. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чистими і достатньо освітленими.
Відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України, затверджені Постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності ч. 2 п. 27 Постанови Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 (в редакції від 19.12.2008) керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Керування транспортним засобом – це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з номерним знаком, що не належить цьому транспортному засобу.
Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У даному ж випадку позивачем спростовується сам факт керування вказаним транспортним засобом.
Згідно із пунктом 2.3 «а», «б» ПДР перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
В ході судового засідання було досліджено відеозапис, який починається з того, що до припаркованого автомобіля марки BMW, д.н.з НОМЕР_1 підходить працівник поліції, при цьому ані за водійським сидінням, ані за пасажирським жодної особи немає. Потім працівник поліції підходить до мікроавтобуса, в якому у кайданках знаходиться ОСОБА_1 і поруч із ним ще один чоловік. Під час розмови, працівник поліції зазначив про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, якому не належать номерні знаки та про керування у нетверезому стані. При цьому, ОСОБА_1 вину у вчиненні вказаних правопорушеннях не визнавав. Момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його переслідування та зупинки, а також факт складання та розгляду протоколу і постанови про адміністративні правопорушення, відеозапис не містить.
Оскільки вказане відео не свідчить про те, що у присутності ОСОБА_1 складалася постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, тому суд вважає, що є достатні підстави для поновлення строку на оскарження вказаної постанови.
Крім того, за клопотанням представника позивача до справи долучена копія постанови судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області, відповідно до якої провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 126 ч. 3, 130 ч. 1 КУпАП (за епізодами від 05.01.2026 о 02.50) було закрито за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень. 
З постанови слідує, що підставною для закриття провадження у справі послугувало те, що під час судового засідання не було доведено факту керування 05.01.2026 о 02:50 ОСОБА_1 транспортним засобом BMW, д.н.з НОМЕР_1 .
Відповідно до ч .6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Тим самим, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, належними та допустимими доказами не доведена.
Будь-яких інших доказів, які б підтверджували причетність до вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відповідачем до суду не надано.
Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем відповідно до ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Згідно із ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту вчинення проступку позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, достатніх доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення, суду не надав, а посадова особа при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не дотрималась справедливого балансу та принципу презумпції невинуватості.
Цей висновок є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення згідно п.1 ч.1 ст. 247, п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП закриттю.
Відповідно до ч.1, 3, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків тощо).
За встановлених судом обставин, понесені судові витрати за подання адміністративного позову у розмірі 665,60 грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь позивача.
Керуючись статтями 283, 287-289, 293 КУпАП, статтями 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.01.2026, серії ЕНА № 6464355.
Скасувати постанову ЕНА №6464355 від 05 січня 2026 року поліцейського Коростецького районного управління поліції ГУНП в Житомирській області старшого сержанта поліції Івашка Олександра Віталійовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на ч.1 ст.121-3 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121-3 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області сплачений судовий збір у розмірі 665 гривень (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Інформація про учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Нацональної поліції в Житомирській області, ЄДРПОУ 40108625, місцезнаходження: м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37.

Суддя Ю.І. Ретинська