Справа №: 398/8331/25	

провадження №: 2-о/398/79/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"05" червня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Гаморя Марина Вікторівна, заінтересована особа: Олександрійський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності,
встановив:
Стислий виклад позиції заявника, заінтересованих осіб
ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Гаморя М.В., звернувся до суду із заявою (з урахуванням уточнень вимог заяви від 13.05.2026, 29.05.2026 та 05.06.2026), у якій просив встановити особу заявника як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року разом з матір`ю ОСОБА_2 . 
Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Димитрове м. Олександрія, Кіровоградської області. Станом на 24 серпня 1991 року він був малолітньою дитиною та постійно мешкав за місцем свого народження разом із батьками за адресою: АДРЕСА_1 . 08.11.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Олександрійського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (далі Олександрійський відділ ЦПМУ ДМС) з метою оформлення паспорта громадянина України щодо підтвердження факту постійного проживання на території України на день проголошення незалежності України. Листом Олександрійського відділу ЦПМУ ДМС від 05.12.2024 р. рекомендовано звернутись до суду та підтвердити факт постійного проживання на території України на вказані дати. Крім того, зазначено, що у разі відсутності у заявника документа, який може підтвердити його особу, доцільно встановити особу також в судовому порядку. Таким чином, встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) необхідне для отримання паспорта громадянина України та необхідністю ОСОБА_1 користуватися всіма правами та свободами, наданими Конституцією України громадянам України.
15 січня 2026 року на адресу суду від Олександрійського відділу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби надійшли пояснення у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до яких порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України “Про громадянство України” від 18.01.2001 № 2235-ІІІ та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р. № 215 та зазначено наступне: при зверненні заявника до територіального підрозділу ЦПМУ ДМС з питання встановлення належності до громадянства України, йому необхідно надати, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту його постійного проживання в неповнолітньому віці на території України за станом на 24.08.1991 або факту його проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13.11.1991 або судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 його батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким він в неповнолітньому віці постійно проживав на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13.11.1991 та судове рішення про встановлення його особи. Оскільки заявник не надав дійсного документа, що посвідчує особу, його особа також підлягає встановленню в судовому порядку згідно з вимогами ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Окремо представник ДМС звернув увагу суду на наявність розбіжностей у по батькові заявника у первісно поданій заяві (« ОСОБА_3 ») та доданих письмових доказах («Ігорович»), наголосивши на необхідності додаткового дослідження цього факту судом під час розгляду справи. 

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку окремого провадження.
29 травня 2026 року представник заявника, адвокат Гаморя М.В., подала письмові клопотання про виклик свідків, а також заяву про уточнення прохальної частини заяви, у якій просила суд вважати правильними анкетні дані заявника як ОСОБА_1 . Також за клопотанням адвоката судом було долучено до матеріалів справи копію паспорта громадянина України матері заявника.
05 червня 2026 року представник заявника адвокат Гаморя М.В. подала письмову заяву, у якій просила уточнити вимоги поданої в інтересах ОСОБА_1 заяви в частині встановлення факту постійного проживання у відповідності до порядку № 215, а саме вважати правильною вимогу «Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року разом з матір`ю ОСОБА_2 ». 
Заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Гаморя М.В., у судовому засіданні уточнені вимоги підтримали в повному обсязі та просили заяву задовольнити. Заявник надав суду особисті пояснення щодо факту свого проживання на території України.
Представник заінтересованої особи (Олександрійського відділу ЦПМУ ДМС) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через підсистему «Електронний суд», про причини неявки суд не повідомив. 
Суд, вислухавши думку учасників справи, враховуючи належне повідомлення відповідача, керуючись положеннями частини першої та п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, ухвалив продовжити розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. 
У судовому засіданні 29 травня 2026 року заявник ОСОБА_1 уточнені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та надав суду пояснення. Зокрема, він пояснив, що він народився у 1987 році і з моменту народження все життя постійно проживав на території України. Заявник стверджує, що за межі України він ніколи не виїжджав. Станом на момент проголошення незалежності України у 1991 році він у малолітньому віці постійно проживав разом із матір`ю у селищі Димитрове (нині — Олександрійське). У подальшому він навчався в українській школі в селищі Димитрове, а пізніше переїхав до сестри у місто Світловодськ. Також заявник зазначив, що обоє його батьків були громадянами України. Щодо свого подальшого життя заявник пояснив, що в юнацькому віці потрапив під негативний вплив компанії, почав вживати наркотичні засоби та у подальшому мав судимості й відбував покарання у місцях позбавлення волі. Заявник наголосив, що встановлення судом юридичних фактів щодо його особи та постійного проживання в Україні необхідне йому для отримання паспорта громадянина України, щоб мати змогу реалізувати свої права.
У судовому засіданні 29 травня 2026 року представник заявника адвокат Гаморя М.О. підтримала вимоги заяви та просила задовольнити її. Вона пояснила, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Димитрове (нині — Олександрійське) Кіровоградської області. Станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) він був малолітньою дитиною і постійно проживав на території України за місцем свого народження разом із матір`ю. У період з 1995 по 2000 рік він навчався у місцевому навчальному закладі (школі № 14), а згодом проживав у сестри в місті Світловодську. Адвокат звернула увагу суду на складні життєві обставини свого клієнта, які перешкоджали йому своєчасно документуватися паспортом. Зокрема, батьки заявника померли. У період з 26 лютого 2007 року по 01 жовтня 2013 року він відбував покарання у місцях позбавлення волі. З 2015 року заявник періодично проходив лікування у психіатричних закладах Олександрії, Запоріжжя та Полтави, а з 28 травня 2021 року і по теперішній час постійно перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП «Олександрійська психіатрична лікарня». Встановлення юридичних фактів щодо його особи та постійного проживання в Україні необхідне для виконання вимог Державної міграційної служби, отримання паспорта громадянина України та подальшого оформлення інвалідності і влаштування до будинку-інтернату. Окремо представник заявника надала пояснення щодо розбіжностей у написанні по батькові її довірителя. Вона зазначила, що у первинному свідоцтві про народження запис виконано російською мовою як « ОСОБА_4 », що було перекладено в атестаті як « ОСОБА_3 ». Однак у більшості інших офіційних документів (зокрема, довідках з місця проживання) та безпосередньо в матеріалах перевірки Державної міграційної служби його ідентифіковано як « ОСОБА_5 ». З метою усунення цих суперечностей та забезпечення можливості реального виконання майбутнього рішення суду органами міграційної служби, нею було подано письмову заяву про уточнення вимог, у якій вона просила суд вважати правильним по батькові « ОСОБА_5 ». Також представник заявника просила долучити до матеріалів справи копії паспорта громадянина України матері заявника — ОСОБА_2 . Адвокат наголосила, що цей документ підтверджує показання свідків про те, що мати заявника, з якою він проживав станом на серпень 1991 року, дійсно була громадянкою України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Димитрове м. Олександрії Кіровоградської області УРСР, про що 23 лютого 1987 року Димитровською селищною радою м. Олександрії Кіровоградської області в в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 15, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 лютого 1987 року, яке складено російською мовою (зазначено ім`я мовою оригіналу ОСОБА_6 ) Батьками ОСОБА_1 зазначено: батько: ОСОБА_7 , національність - українець, мати: ОСОБА_2 , національність - росіянка.
Відповідно до довідки № 286 від 05 грудня 2022 року, виданої виконавчим комітетом Олександрійської міської ради ОСОБА_1 в тому, що він дійсно станом на 24.08.1991 року проживав разом з батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Довідка видана за місцем вимоги.
Відповідно до Довідки, виданої директором ПП “Вектор-Житло” Каретою С., ОСОБА_1 в тому, що він був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_3 по 21.03.1994 року. Особиста форма № 16 не збереглася.
Відповідно до довідки № 259 від 20.09.2021 року, виданої Навчально-виховним комплексом “Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 12 дошкільний навчальний заклад Олександрійської міської ради Кіровоградської області”, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в тому, що він дійсно навчався в загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 м. Олександрії Кіровоградської області з 1995 року по 2000 рік, у 2000 році вибув з 3-го класу. Навчальний заклад неодноразово перейменовувавася та реорганізовувася, відповідно до хронології, зазначеної в довідці.
28 травня 2010 року ОСОБА_1 отримав атестат про повну середню загальну освіту. У атестаті ТА № НОМЕР_2 про закінчення у 2010 році Полтавської вечірньої (змінної) школи № 1 Полтавської міської ради Полтавської області та додатку до нього вказано ім`я “ ОСОБА_1 ” .
Відповідно до довідки про звільнення Полтавської виправної колонії (№ 64) серії ПОЛ № 11586, виданої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Димитрово м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянство Україна, раніше судимий 03.03.2008 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області, про те що він відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби, а саме в Полтавській виправній колонії №64 з 2007 по 2013 рік.
Також суд бере до уваги надану представником заявника і досліджену в судовому засіданні копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 14 лютого 2007 року на ім`я матері заявника — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Відповідно до листа “Щодо надання інформації” № 3512-1110/3512.1-24 від 05.12.2024 року, наданого Олександрійським відділом Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, за результатом звернення від 08.11.2024 року щодо підтвердження хворому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , факту проживання на території України на день проголошення незалежності України, що дасть підстави оформити паспорт громадянина України, повідомлено, що обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦПМУ ДМС факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на території м. Олександрії та Олександрійського району не підтверджено. Вжитими заходами підтвердити факт реєстрації (прописки) на вищевказаного ОСОБА_1 документльно не підтверджується, документувати його паспортом громадянина України не надається можливим. Рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду та підтвердити факт постійного проживання в неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року на території України в судовому порядку. У разі відсутності у заявника документа, який може підтвердити його особу, доцільно ОСОБА_1 встановити особу також в судовому порядку. Після набрання судовим рішенням законної сили, заявнику доцільно звернутися до Олександрійського відділу ЦПМУ ДМС по питанню встановлення належності до громадянства України з подальшим оформленням паспорта громадянина України.
Свідок ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що він був сусідом родини заявника та знає ОСОБА_1 ще з дитинства, оскільки також був його вчителем у школі. Свідок підтвердив, що заявник разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 та сестрою проживали навпроти школи за адресою: АДРЕСА_1 . Він категорично підтвердив, що родина безперервно проживала за цією адресою, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України у 1991 році. Крім того, свідок пояснив, що розбіжності у виданих ним довідках (де початком проживання вказано 23 лютого 1987 року, а не фактичну дату народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ) є суто технічною помилкою, пов`язаною з датою видачі свідоцтва про народження, проте ці довідки стосуються саме особи заявника ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_10 , яка є старостою Олександрійського старостинського округу Олександрійської міської ради та працює в органах місцевого самоврядування селища з 1987 року, також підтвердила факт постійного проживання заявника на території України. Вона пояснила, що добре знає цю родину, матір заявника та його сестру. За її словами, ОСОБА_1 дійсно постійно проживав у будинку АДРЕСА_2 , у тому числі станом на серпень 1991 року. Крім того, свідок зазначила, що викладала математику в школі № 14 і пам`ятає заявника як учня цього навчального закладу.
Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що вона працює лікарем-психіатром в Олександрійській психіатричній лікарні, де заявник є пацієнтом. Свідок зазначила, що ОСОБА_1 вперше потрапив до них на лікування у 2015 році, а з липня 2021 року перебуває у медичному закладі безперервно. Зі слів самого пацієнта та зібраних медичним закладом даних їй достеменно відомо, що заявник у дитинстві, зокрема станом на 1991 рік, постійно проживав в Україні разом зі своєю матір`ю та навчався в місцевій школі. Свідок наголосила, що наразі заявник перебуває у стані ремісії, отримує підтримувальну терапію, проте не має власного житла. Встановлення його особи та громадянства є критично необхідним для оформлення групи інвалідності та подальшого влаштування до будинку-інтернату для забезпечення належного соціального догляду.

Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження — це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Верховний Суд у своїх постановах від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 та від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 сформулював такий правовий висновок щодо застосування цих норм: отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Оскільки метою встановлення факту постійного проживання на території України [...] є отримання [...] паспорта громадянина України, [...] відсутній спір про право, а заява підлягає розгляду у порядку окремого провадження.
Згідно з абзацом другим частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Згідно з пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (у редакції Указу Президента України від 11 лютого 2026 року № 110/2026), встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон і не мають в паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року... б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту.
Згідно з пунктом 11 зазначеного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 і 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим законним представником, подає: [...] судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року [...]; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) або іншого законного представника особи, із яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України.

Мотивована оцінка і висновки суду
Заслухавши учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, застосовуючи до встановлених фактичних обставин наведені вище норми матеріального права, суд дійшов таких висновків.
Суд встановив, що надані заявником документи містять суттєві розбіжності щодо його прізвища та по батькові. Зокрема, складене російською мовою свідоцтво про народження фіксує його ім`я як « ОСОБА_6 », тоді як довідки з місця проживання ідентифікують його українською мовою як « ОСОБА_1 ». Крім того, атестат про освіту та додаток до нього містять помилки в написанні прізвища і по батькові: « ОСОБА_1 ».
Лист Олександрійського відділу ЦПМУ ДМС № 3512-1110/3512.1-24 від 05.12.2024 року підтверджує, що міграційна служба не може видати заявнику паспорт, оскільки вона не змогла ідентифікувати його особу, а наявні документи не підтверджують факту його реєстрації.
Застосовуючи до цих обставин положення абзацу другого частини першої статті 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр...», суд дійшов висновку, що оскільки органи ДМС вичерпали можливості ідентифікувати особу, суд має встановити цей факт своїм рішенням.
Письмові докази, які суд дослідив, та узгоджені, логічні показання свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які знають заявника та його родину з дитинства, дають суду змогу ідентифікувати особу заявника саме як ОСОБА_1 (називний відмінок ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, заявник довів вимогу про встановлення особи, тому суд задовольняє її.
Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року суд виходить з таких міркувань. Коли Україна проголосила незалежність, заявник був чотирирічною дитиною. На підставі довідок ПП «Вектор-Житло» та виконавчого комітету Олександрійської міської ради суд встановив, що заявник із дня свого народження і станом на ІНФОРМАЦІЯ_7 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_8 своїми показаннями спростував розбіжності в довідках щодо дати, відколи заявник почав там проживати (23 лютого замість 05 лютого 1987 року), пояснивши їх технічною помилкою.
Копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я матері заявника ОСОБА_2 , яку суд дослідив у засіданні, доводить, що вона була громадянкою України. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтвердили, що мати та малолітній ОСОБА_12 спільно та безперервно проживали в селищі Димитрове у серпні 1991 року.
Отже, оскільки у 1991 році заявник безперервно проживав в Україні разом із матір`ю-громадянкою України, він підпадає під дію пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» та пункту 11 Порядку № 215. Суд також враховує показання лікаря ОСОБА_11 , яка підтвердила, що заявник безперервно перебуває в Україні й надалі, і що йому необхідно встановити ці факти, аби отримати паспорти, оформити інвалідність та отримати соціальний захист.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та доведеними матеріалами справи. Задоволення заяви не порушує прав третіх осіб і не пов`язане з вирішенням спору про право, натомість заявник зможе усунути перешкоди, реалізувати свої права та отримати паспорт громадянина України.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України в окремому провадженні при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. .

Керуючись ст. ст. 293-294, 315 ЦПК України, суд

вирішив:
Задовольнити заяву ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Гаморя Марина Вікторівна, заінтересована особа: Олександрійський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності.
Встановити особу ОСОБА_1 (називний відмінок ОСОБА_1 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Димитрове (нині — Олександрійське) м. Олександрії Кіровоградської області.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (називний відмінок ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці на території України станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року разом з матір`ю ОСОБА_2 .
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;
- заінтересована особа: Олександрійський відділ Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби, код ЄДРПОУ відсутній, Центрально-південне міжрегіональне управління ДМС код ЄДРПОУ 45200774, місцезнаходження за адресою: 28000, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н, м. Олександрія, просп. Соборний, буд. 126 А.
Повний текст рішення складено і проголошене 5 червня 2026 року.

Суддя Орловський В.В.