ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/1452/20 Головуючий у 1 інстанції: Бабич А.М.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.
Суддів Аліменка В.О.
Безименної Н.В.
За участю секретаря Керімова К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м.Києві, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 732 868 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД»;
- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 732 868 грн. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з рішенням суду, позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, апелянт вказує, що суд першої інстанції формально застосував положення статті 200 ПК України та не дослідив основне питання спору щодо збереження права на бюджетне відшкодування ПДВ після анулювання реєстрації платника ПДВ. Апелянт стверджує, що предметом доказування у справі було питання щодо наявності права на бюджетне відшкодування ПДВ після анулювання реєстрації платника ПДВ, а не виключно дотримання процедури, передбаченої статтею 200 ПК України. Також, апелянт вважає, що положення пункту 184.9 ПК України прямо передбачають можливість отримання бюджетного відшкодування незалежно від того, чи залишається особа зареєстрованою платником ПДВ на дату його отримання. Крім того, апелянт зазначає про наявність права на подання заяви про бюджетне відшкодування шляхом подання уточнюючого розрахунку відповідно до статті 50 ПК України та пункту 200.7 цього Кодексу. Додатково апелянт наголошує на існуванні альтернативних механізмів повернення коштів після анулювання реєстрації платника ПДВ, зокрема, відповідно до Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 569, та статті 43 ПК України. На думку апелянта, кошти, які після анулювання реєстрації були перераховані до бюджету із закритого електронного рахунку, мають розглядатися як надміру сплачені та підлягають поверненню в порядку статті 43 ПК України. Також, апелянт зазначає, що ним подавалися уточнюючий розрахунок та окремі заяви про повернення коштів, однак, зазначені обставини не були належним чином враховані при вирішенні спору.
19 січня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
21 квітня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» надійшли додаткові пояснення у справі.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» є юридичною особою з 14.02.2012. Згідно з Витягом №1426564500251 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» зареєстроване платником ПДВ з 26.03.2014.
За лютий 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» задекларувало від`ємне значення ПДВ, у тому числі 1 203 358 грн для включення в наступні звітні податкові періоди (рядок 21 розділу ІІІ декларації з ПДВ).
Рішенням Головного управління ДПС у м. Києві від 25.03.2019 №11997/26-15-12-01-21 анульовано реєстрацію ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» як платника ПДВ у зв`язку з поданням протягом останніх 12 послідовних податкових періодів декларацій з ПДВ, які свідчили про відсутність постачання/придбання товарів (послуг), а саме за період з березня 2018 року до лютого 2019 року. Зазначене рішення залишилося чинним на підставі рішення ДФС України від 14.06.2019.
У квітні 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» подало декларацію з ПДВ за березень 2019 року, якою задекларувало від`ємне значення ПДВ попереднього періоду на суму 1 203 358 грн, а також додатки 2 та 5 до неї.
10 жовтня 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» подало до Головного управління ДПС у м. Києві декларацію з ПДВ за вересень 2019 року, до якої додало додаток №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» та додаток №4 — заяву, в якій просило повернути задеклароване вище від`ємне значення ПДВ у сумі 732 652 грн. Електронною квитанцією №1 підтверджено, що зазначену декларацію та додатки до неї не прийнято. 
Листом Головного управління ДПС у м. Києві від 25.10.2019 №32027/10/26-15-55-05 ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» повідомлено про неприйняття вказаної декларації, у зв`язку з анулюванням його статусу платника ПДВ.
14 листопада 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» подало уточнюючий розрахунок сум податкових зобов`язань за лютий 2019 року, в якому зменшило суму від`ємного значення до 732 866 грн, та додатково подало додатки №№1– 4 для повернення ПДВ.
Листом від 20 листопада 2019 року № 48678/10-26-15-43-04-14 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» про те, що зазначені документи також були прийняті, у зв`язку з анульованим статусом платника ПДВ.
У зв`язку з наведеним, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» подало до Головного управління ДПС у м. Києві заяву за формою додатка 1 відповідно до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (вих. №212 від 17.01.2020), а також заяву вих. №213 від 17.01.2020 довільної форми про повернення вказаної суми бюджетного відшкодування.
Однак, листом від 31 січня 2020 року №17937/10/26-15-43-04-14 Головне управління ДПС у м. Києві відмовило ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» у задоволенні вказаних заяв, посилаючись на відсутність у позивача права на отримання відповідного бюджетного відшкодування.
Не погоджуючись із зазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначенні положеннями статті 200 ПК України.
Відповідно до пунктів 200.1-200.2 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
За приписами п. 200.3 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. 
Згідно п.п. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.
Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
В силу вимог пунктів 200.10 -200.11 статті 200 ПК України, у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.
Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.
У відповідності до п. 200.12 ст. 200 ПК України, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:
а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;
б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);
в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;
г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;
ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.
У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.
Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".
У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.
У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно п. 200.13 ст. 200 ПК України, на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів. Як вбачається з матеріалів справи, після анулювання реєстрації ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» як платника податку на додану вартість позивачем 10 жовтня 2019 року подано до Головного управління ДПС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року разом із додатком №3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» та додатком №4, що містив заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.
Разом з тим, подана податкова декларація та додані до неї документи контролюючим органом не були прийняті, про що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» повідомлено листом Головного управління ДПС у м. Києві від 25.10.2019 №32027/10/26-15-55-05, підставою чого визначено анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість.
У подальшому, 14 листопада 2019 року ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» подало уточнюючий розрахунок сум податкових зобов`язань за лютий 2019 року, а також додатки №№1– 4, якими, серед іншого, заявило про намір отримати бюджетне відшкодування податку на додану вартість.
Водночас, зазначені документи також не були прийняті Головним управлінням ДПС у м. Києві, про що позивача повідомлено листом від 20.11.2019 №48678/10/26-15-43-04-14 з посиланням на анулювання реєстрації ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» як платника податку на додану вартість.
Колегія суддів зазначає, що спірним у даній справі є питання наявності у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» права на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість після анулювання його реєстрації як платника ПДВ, а також наявності у Головного управління ДПС у м. Києві обов`язку щодо вчинення дій, спрямованих на повернення заявленої позивачем суми з Державного бюджету України.
При цьому, слід зауважити, що бюджетне відшкодування податку на додану вартість є спеціальним механізмом повернення платнику податку сум від`ємного значення ПДВ, порядок реалізації якого визначений статтею 200 ПК України та пов`язаний із дотриманням встановленої законом процедури заявлення, перевірки та узгодження відповідних сум.
Отже, з аналізу наведених вище положень статті 200 ПК України вбачається, що право платника податку на фактичне отримання бюджетного відшкодування не виникає автоматично лише з підстав наявності у нього від`ємного значення податку на додану вартість. Для реалізації такого права законодавцем встановлено обов`язкову процедуру, яка передбачає подання податкової декларації із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування, внесення такої заяви до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, проведення контролюючим органом відповідної перевірки та набуття заявленою сумою статусу узгодженої.
Саме з моментом узгодження суми бюджетного відшкодування положення статті 200 ПК України пов`язують виникнення у контролюючого органу та органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, обов`язку щодо вчинення дій, необхідних для її повернення платнику податку. До моменту проходження зазначеної процедури та набуття відповідною сумою статусу узгодженої така сума не може вважатися бюджетною заборгованістю, а відтак, відсутні й правові підстави для її стягнення з Державного бюджету України.
Водночас, матеріали справи свідчать, що подані ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» декларація з ПДВ за вересень 2019 року та уточнюючий розрахунок за лютий 2019 року разом із заявами про повернення бюджетного відшкодування контролюючим органом не були прийняті, у зв`язку з чим, відповідна заява не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, заявлена сума не стала предметом камеральної перевірки та не набула статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування у розумінні статті 200 ПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що сама по собі наявність у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» від`ємного значення податку на додану вартість не свідчить про виникнення у позивача права вимагати повернення відповідної суми з бюджету та не породжує у Головного управління ДПС у м. Києві обов`язку щодо вчинення дій, спрямованих на її відшкодування.
Відповідно до підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України, реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Згідно п. 184.2 ст. 184 ПК України, анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б"-"з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.
В силу вимог пункту 184.5 статті 184 ПК України, з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.
Пунктом 184.6 статті 184 ПК України передбачено, що у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.
У відповідності до пункту 184.8 статті 184 ПК України, у разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов`язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов`язаний погасити суму податкових зобов`язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні.
Так, апелянт посилається на приписи пункту 184.9 статті 184 ПК України, яка передбачає, що у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що положення пункту 184.9 статті 184 ПК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин незалежно від того, чи набула заявлена позивачем сума статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування у порядку, визначеному статтею 200 ПК України, з огляду на наступне.
Аналіз зазначеної норми у системному взаємозв`язку з положеннями статті 200 ПК України свідчить про те, що вона не встановлює самостійної підстави для виникнення права на бюджетне відшкодування та не звільняє особу від необхідності дотримання визначеної законом процедури його заявлення, перевірки та узгодження.
Вказана норма лише гарантує збереження права на отримання бюджетного відшкодування у випадку, якщо таке право вже виникло у платника податку відповідно до вимог податкового законодавства та сума бюджетного відшкодування підлягає поверненню в порядку, передбаченому статтею 200 ПК України.
При цьому, із змісту пункту 184.9 статті 184 ПК України вбачається, що законодавець пов`язує можливість отримання бюджетного відшкодування після анулювання реєстрації платника ПДВ саме з наявністю у особи права на отримання такого бюджетного відшкодування за результатами останнього податкового періоду. Натомість, сама по собі наявність від`ємного значення ПДВ або намір платника заявити відповідну суму до бюджетного відшкодування не свідчать про виникнення такого права.
Як було вищезазначено, подані ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» декларація з ПДВ за вересень 2019 року та уточнюючий розрахунок за лютий 2019 року із заявами про повернення бюджетного відшкодування контролюючим органом не були прийняті, у зв`язку з чим відповідна заява не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а заявлена сума не пройшла передбаченої статтею 200 ПК України процедури перевірки та узгодження.
Відтак, заявлена позивачем сума не набула статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування у розумінні пункту 200.12 статті 200 ПК України, а тому відсутні підстави вважати, що у ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» виникло право на отримання бюджетного відшкодування, про яке йдеться у пункті 184.9 статті 184 ПК України.
Беручи до уваги викладене, посилання апелянта на положення пункту 184.9 статті 184 ПК України є безпідставними, оскільки сама по собі наявність від`ємного значення ПДВ не свідчить про виникнення права на бюджетне відшкодування, а заявлена позивачем сума не набула статусу узгодженої у порядку, визначеному статтею 200 ПК України.
Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував положення статті 50 ПК України та пункту 200.7 статті 200 ПК України, які, на його думку, надавали ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» право заявити суму бюджетного відшкодування шляхом подання уточнюючого розрахунку після анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.
Колегія суддів вважає такі доводи апелянта необґрунтованими, з огляду на таке.
Відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України, У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
Водночас, наведена норма регулює порядок виправлення платником податків помилок, допущених у раніше поданій податковій звітності, та не встановлює самостійного механізму отримання бюджетного відшкодування поза процедурою, визначеною статтею 200 ПК України.
Отже, сам по собі факт подання уточнюючого розрахунку не свідчить про виникнення у платника податку права на бюджетне відшкодування та не звільняє його від необхідності дотримання інших вимог податкового законодавства, які регулюють порядок реалізації такого права.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що положення статті 50 ПК України не можуть застосовуватися відокремлено від положень статті 200 ПК України, оскільки бюджетне відшкодування податку на додану вартість є спеціальною процедурою, для якої законодавцем встановлено окремий порядок заявлення, перевірки та узгодження відповідних сум.
Зі змісту пункту 200.7 статті 200 ПК України вбачається, що право на отримання бюджетного відшкодування реалізується шляхом подання до контролюючого органу податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у такій декларації. 
У свою чергу, положення підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України пов`язують подальшу реалізацію такого права із внесенням відповідної заяви до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Водночас, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, поданий ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» 14 листопада 2019 року уточнюючий розрахунок сум податкових зобов`язань за лютий 2019 року разом із додатками №№1– 4 контролюючим органом не був прийнятий, про що позивача повідомлено листом Головного управління ДПС у м. Києві від 20.11.2019 №48678/10/26-15-43-04-14.
Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» дій Головного управління ДПС у м. Києві щодо неприйняття поданого уточнюючого розрахунку та доданих до нього документів. Так само, позивачем не оскаржувалися лист Головного управління ДПС у м. Києві від 25.10.2019 №32027/10/26-15-55-05 та лист від 20.11.2019 №48678/10/26-15-43-04-14, якими його повідомлено про неприйняття податкової звітності та уточнюючого розрахунку, у зв`язку з анулюванням реєстрації платника ПДВ.
За таких обставин, відповідна заява про повернення суми бюджетного відшкодування не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а відтак заявлена позивачем сума не могла пройти передбачені статтею 200 ПК України стадії перевірки та узгодження.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що подання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» уточнюючого розрахунку саме по собі не свідчить про виникнення у позивача права на отримання бюджетного відшкодування та не породжує у Головного управління ДПС у м. Києві обов`язку щодо вчинення дій, спрямованих на повернення відповідних коштів з Державного бюджету України.
Отже, доводи апелянта про те, що право на бюджетне відшкодування було належним чином реалізоване шляхом подання уточнюючого розрахунку відповідно до статті 50 ПК України, не спростовують висновків суду першої інстанції та ґрунтуються на помилковому ототожненні процедури виправлення показників податкової звітності із процедурою бюджетного відшкодування податку на додану вартість, врегульованою статтею 200 ПК України.
Окремо апелянт наголошує на тому, що після анулювання його реєстрації як платника податку на додану вартість спірна сума могла бути повернута не в порядку бюджетного відшкодування, передбаченого статтею 200 ПК України, а як надміру сплачений платіж відповідно до статті 43 ПК України та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569.
Також, апелянт посилається на пункт 26 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, яким (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку, зарахованих до бюджету з електронного рахунка платника податку в порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 Кодексу, здійснюється шляхом перерахування таких коштів виключно на електронний рахунок платника податку, а у разі його відсутності на дату звернення платника податку із заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку чи на дату фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податку в установі банку.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що наведені положення не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Так, відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України, надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями є суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Згідно з пунктом 43.1 статті 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Аналіз наведених норм свідчить, що стаття 43 ПК України регулює правовідносини, пов`язані з поверненням помилково або надміру сплачених до бюджету сум грошових зобов`язань, тобто, коштів, які були фактично та безпідставно перераховані до бюджету понад суму податкового обов`язку платника.
Водночас, предметом спірних правовідносин у даній справі є не повернення помилково чи надміру сплачених податкових зобов`язань, а отримання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» бюджетного відшкодування податку на додану вартість за рахунок від`ємного значення ПДВ, порядок реалізації якого врегульовано спеціальними положеннями статті 200 ПК України.
При цьому, сума у розмірі 732 866 грн, на поверненні якої наполягає позивач, є саме сумою від`ємного значення податку на додану вартість, яку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» мало намір заявити до бюджетного відшкодування, а не сумою помилково або надміру сплаченого податкового зобов`язання у розумінні статті 43 ПК України.
Колегія суддів звертає увагу, що позивач фактично ототожнює правові механізми бюджетного відшкодування ПДВ та повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, хоча зазначені інститути мають різну правову природу, різні підстави виникнення та різний порядок реалізації.
Так, право на бюджетне відшкодування виникає виключно за умов та в порядку, визначених статтею 200 ПК України, тоді як стаття 43 ПК України застосовується лише до коштів, які набули статусу помилково або надміру сплачених грошових зобов`язань.
Слід зауважити, що сам по собі факт перерахування коштів до бюджету у зв`язку із закриттям електронного рахунку після анулювання реєстрації ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» як платника ПДВ не свідчить про набуття такими коштами статусу надміру сплаченого грошового зобов`язання та не змінює правової природи спірної суми.
Більше того, матеріали справи не містять доказів того, що сума 732 866 грн була визначена контролюючим органом як надміру сплачене грошове зобов`язання або набула відповідного статусу в порядку, передбаченому податковим законодавством.
Беручи до уваги викладене, посилання апелянта на положення статті 43 ПК України та пункту 26 Порядку №569 є необґрунтованими та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки, наведені норми регулюють інші за своїм змістом правовідносини, не створюють самостійної правової підстави для повернення позивачу суми бюджетного відшкодування, право на яку не виникло у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» не набуло права на отримання спірної суми бюджетного відшкодування у встановленому законом порядку, оскільки відповідна заява не була прийнята контролюючим органом, не була внесена до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а заявлена сума не набула статусу узгодженої. 
За таких обставин, у Головного управління ДПС у м. Києві були відсутні правові підстави для вчинення дій щодо повернення позивачу спірної суми з Державного бюджету України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВУД ТРЕЙД» залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України. 

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р. 

Судді Аліменко В.О.

Безименна Н.В.

Повне судове рішення складено 03.06.2026 р.