ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/7311/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року (суддя Артоуз О.О.) в адміністративній справі №280/7311/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії,- 
ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 04.07.2025 № 083850021662 щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, починаючи з 18.07.2024, зарахувавши до спеціального стажу роботи період навчання з 01.09.1984 по 29.06.1987, а також періоди роботи з 01.07.1987 по 31.03.1995, з 01.04.1995 по 16.04.1996, з 17.04.1996 по 30.04.1997, з 03.05.1997 по 31.05.1999 з згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, починаючи з 18.07.2024; 
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме судовий збір за подачу адміністративного позову в розмірі 1211,20 грн.
Позовну заяву мотивовано тим, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №280/8412/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняло нове рішення про відмову в призначенні пенсії від 04.07.2025 № 083850021662 яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017 – 20 років. При цьому вказано, що вік заявника – 57 років 05 місяців 19 днів, страховий стаж становить 33 роки 11 місяців 24 дні (з них станом на 11.10.2017 – 27 років 3 місяці 27 днів), спеціальний стаж роботи становить 8 років 05 місяців 20 днів. Проте, спеціальний стаж позивача складає 34 роки 1 місяць 10 днів, до якого включаються всі періоди трудової діяльності позивача відповідно до його трудової книжки серія НОМЕР_1 . Отже, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, а тому відмова відповідача 1 є незаконною та необґрунтованою. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2025 № 083850021662 щодо відмови в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення”
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до спеціального стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання з 01.09.1984 по 29.06.1987, а також періоди роботи з 01.07.1987 по 31.03.1995, з 17.04.1996 по 30.04.1997, з 03.05.1997 по 31.05.1999 з згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_1 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2024 щодо призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, щопозивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 01.02.2001.
Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №280/8412/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу періоди роботи з 01.08.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 28.02.2003, з 01.04.2003 по 21.10.2005 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 12.02.1987 та до його спеціального стажу період його роботи з 28.04.2010 по 10.10.2017 згідно з довідкою № 1/07-24 від 01.07.2024 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.07.2024 щодо призначення пенсії за вислугу років.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №280/8412/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.07.2024 щодо призначення пенсії за вислугу років та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.07.2025 № 083850021662. У відповідності до рішення про відмову у призначенні пенсії від 04.07.2025 № 083850021662 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.08.2001 по 31.12.2001, з 01.03.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 28.02.2003, з 01.04.2003 по 21.10.2005 згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 12.02.1987 та до його спеціального стажу період його роботи з 28.04.2010 по 10.10.2017 згідно з довідкою № 1/07-24 від 01.07.2024. Результат розгляду документів, доданих до заяви: вік заявника: 57 років 05 місяців 19 днів; страховий стаж особи становить 33 роки 11 місяців 24 дні (з них станом на 11.10.2017 – 27 років 03 місяці 27 днів); спеціальний стаж особи, визначний п. в) ст. 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (станом на 11.10.2017) становить 08 років 05 місяців 29 днів; за доданим документами до страхового та спеціального стажу зараховано всі періоди; працює; відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно ст. 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у зв`язку із відсутністю спеціального стажу роботи станом на 11.10.2017 – 20 років.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, спірні правовідносини регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 № 1788-XII (далі – Закон № 1788-XII, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі – Порядок № 637, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі – Порядок № 22-1, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV, пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно п. 2-1 Перехідних положень Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений ст. ст. 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Абзацами 1, 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, в редакції Закону № 2148, встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Пунктом "в" статті 54 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники інженерно-технічного складу авіації - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах;
жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах.
У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах "а" і "б" цієї статті.
Проте Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення”, який набув чинності з 01.04.2015 пункт “в” статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають певні категорії робітників і службовців авіації, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті, зокрема: інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах. У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена у пунктах “а” і “б” цієї статті. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII. Пункти “б”-“г” статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Враховуючи викладене, при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту "в" статті 54 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: “Працівники, які здійснюють управління повітряним рухом і мають посвідчення (диспетчери, старші диспетчери, керівники польотів), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах: в) інженерно-технічний склад - за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначених посадах; жінки - після досягнення 50 років і при загальному стажі роботи в цивільній авіації не менше 20 років, з них не менше 15 років на зазначених посадах. У вислугу років працівникам інженерно-технічного складу зараховується також робота, зазначена в пунктах “а” і “б” цієї статті”.
Тобто, з 23.01.2020 при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років чоловікам, відповідно до п. “в” статті 54 Закону №1788-XII, необхідно виходити з досягнення 55 років і при наявності загального стажу роботи в цивільній авіації не менше 25 років, з них не менше 20 років на посадах інженерно-технічного складу за переліком посад і робіт, що затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
У постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.
Так, після виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.11.2024 у справі №280/8412/24 відповідачем встановлено, що страховий стаж позивача - 33 роки 11 місяців 24 дні (з них станом на 11.10.2017 – 27 років 03 місяці 27 днів); спеціальний стаж, визначний п. в) ст. 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” (станом на 11.10.2017) - 08 років 05 місяців 29 днів.
Згідно з частинами 1, 3 статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії є підтвердження особою відповідного страхового стажу.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону №1058 наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу зараховується до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За період до 1 січня 2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону №1788-XII.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).
Пунктом 20 Порядку 637 передбачено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
В довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу: професія або посада, характер роботи: розділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включаються цій період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Тобто, за приписами наведених норм, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суду в постановах від 12.02.2019 у справі № 337/1297/17 (2-а/337/118/2017) та від 21.03.2019 у справі №227/4564/16-а.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 “Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу” (далі – Постанова № 418) визначено механізм призначення, перерахунку та виплати пенсії за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу.
Так, постановою № 418 затверджений Перелік посад і робіт інженерно-технічного складу авіації, які дають право на пенсію за вислугу років, до якого віднесені: авіаційні техніки (механіки, мотористи) всіх найменувань; майстри всіх найменувань; інженери всіх найменувань; начальники цехів, змін, дільниць, служб, груп по технічному обслуговуванню повітряних суден та інших літальних апаратів.
Право на пенсію за вислугу років мають зазначені в цьому Переліку працівники, які безпосередньо зайняті повний робочий день на роботах по оперативному і періодичному (гарантійному) аеродромному технічному обслуговуванню повітряних суден (крім працівників, зайнятих на зазначених роботах поза аеродромними умовами в спеціально обладнаних приміщеннях) на підприємствах, в об`єднаннях, льотно-випробних (контрольно-випробних) підрозділах військових частин і підприємств системи Міністерства оборони, МВС і КДБ колишнього Союзу РСР, Міністерства Оборони, МВС і СНБ України (вільнонайманий склад), науково-дослідних та авіаційно-спортивних організаціях, а також у льотних і навчально-льотних загонах навчальних закладів авіації.
Зайнятість зазначених працівників на роботах, які дають право на пенсію за вислугу років, підтверджується довідками, виданими відповідними підприємствами, об`єднаннями й організаціями.
В спірному випадку пенсійним органом не зараховано до страхового стажу позивача на відповідних посадах з 01.07.1987 по 23.02.1992, з 24.02.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 31.03.1995, з 17.04.1996 по 30.04.1997, з 03.05.1997 по 31.05.1999 до спеціального стажу, оскільки не підтверджено довідками, виданими відповідними підприємствами, як того вимагає Постанова КМУ № 418.
Трудова книжка позивача НОМЕР_4 від 12.02.1987 містить наступні записи:
№ 1 з 01.09.1984 по 29.06.1987 навчався в Калуському авіаційно-технічному училищі ДОСААФ СРСР за спеціальністю “технічна експлуатація літаків та авіадвигунів” та здобув кваліфікацію “технік-механік” (2 роки 9 місяців 29 днів); 
№№ 1-2 з 01.07.1987 по 23.02.1992 – на посаді авіаційного техніка 4 та 5 розряду в Вовчанськом авіаційному училищі льотчиків ДОСААФ (7 років 09 місяців); 
№ 4 з 24.02.1992 по 16.09.1992 – на посаді техніка бригадира по СД в Запорізькому АУЛ ДОСААФ (6 місяців 24 дні); 
№№ 5 – 9 з 17.09.1992 по 31.03.1995 – на посаді авіаційного техніка в Запорізькому центрі льотної підготовки (2 роки 06 місяців 15 днів); 
№№ 10 – 12 з 01.04.1995 - 16.04.1996 – на посаді авіаційного техніка 5 розряду по технічному обслуговуванню повітряних суден в ДП “Універсал-авіа” (зараховано до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугою років, згідно рішення Комісії при ГУ ПФУ у Вінницькій області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах від 18.06.2024) (1 рік 16 днів);
№№ 13-14 з 17.04.1996 по 30.04.1997 – на посаді авіаційного техніка 5 розряду в Запорізькому центрі льотної підготовки (1 рік 14 днів); 
№№ 15-16 з 03.05.1997 по 31.05.1999 – на посаді авіатехніка літака АН-2 по контракту в Авіакомпанії “Ветеран” (2 роки 2 дні).
Тобто, записами трудової книжки підтверджується, що у вказані періоди позивач працював на посадах інженерно-технічного складу посад які входять переліку, затвердженого постановою № 418.
З огляду на наведене, відповідачем протиправно не враховано до спеціального стажу період роботи з 01.07.1987 по 23.02.1992, з 24.02.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 31.03.1995, з 17.04.1996 по 30.04.1997, з 03.05.1997 по 31.05.1999, оскільки стаж роботи позивача підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом. Трудова книжка не містить інформації про те, що позивач працював на вищезазначених роботах не повний робочий день.
Відповідно до ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Зі змісту диплому серії НОМЕР_5 від 29.06.1987 №2468 вбачається, що позивач з 1984 по 1987 рік навчався в Калуському авіаційно-технічному училищі ДОСААФ СРСР за спеціальністю “технічна експлуатація літаків та авіадвигунів” та здобув кваліфікацію “технік-механік” (період навчання з 01.09.1984 по 24.06.1987 врахований відповідачем до загального страхового стажу).
Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 від 12.02.1987 позивач 01.07.1987 був прийнятий на посаду авіаційного техніка Вовчанського авіаційного училища льотчиків ДОСААФ, а відтак, період навчання позивача у Калуському авіаційно-технічному училищі ДОСААФ СРСР повинен бути врахований до його спеціального стажу (вислуги років).
Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 240/24/21, обмеження врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права. 
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Так, позивач 18.07.2024 звернувся до органів Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років, а відтак відповідач 1 під час розгляду документів мав встановити наявність відповідних умов для призначення позивачу пенсії за вислугу років, як то, наявність необхідного страхового та спеціального стажу, та підстави не зарахування до відповідного стажу певного періоду роботи позивача.
Однак, ані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.07.2024 № 083850021662, ані рішення від 04.07.2025 № 083850021662 не містять інформації щодо неврахування періодів роботи з 01.07.1987 по 23.02.1992, з 24.02.1992 по 16.09.1992, з 17.09.1992 по 31.03.1995, з 17.04.1996 по 30.04.1997, з 03.05.1997 по 31.05.1999 до спеціального стажу позивача та мотивів такого неврахування. Відповідно позивач не мав можливості надати додаткові докази та вжити інших заходів для підтвердження відповідного стажу або оскарження дій відповідача 1 в цій частині.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2025 № 083850021662 щодо відмови в призначені пенсії за вислугу років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пункту “в” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” є протиправним та підлягає скасуванню.
Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Тобто, питання призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії або переведення з одного виду пенсії на інший вид вирішує за принципом екстериторіальності відповідний територіальний орган ПФУ, який після вирішення зазначених питань передає електронну пенсійну справу до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, для здійснення виплати пенсії.
Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.
Таким чином, оскільки позивачу було відмовлено у призначенні пенсії рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 04.07.2025 № 083850021662 яке було прийнято відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності, тому і належним відповідачем за позовною вимогою зобов`язального характеру щодо призначення пенсії є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова