Справа №751/11033/25
Провадження №2/751/195/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2026 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Діденко А. О. 
секретаря судового засідання Рак Я.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Омельченко О.Ю. звернувся до суду з позовом до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного постановою б/н від 11.03.2010 Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, обтяження від 11.03.2010 № 9606955, а саме арешт, зареєстрований у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 9606955, дата державної реєстрації – 11.03.2010 об 14:43:53, реєстратор: Чернігівська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. 
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Ганни Михайлівни із заявок про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після сина ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 11.09.2023. Приватним нотаріусом Бегаєвою Г.М. 05.10.2023 було відкрито спадкову справу, номер у нотаріуса 30/2023, номер у Спадковому реєстрі 71350250, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу - 74223233, дата видачі 251920. Після вивчення приватним нотаріусом документів спадкової справи № 30/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1987 року народження та перевірки наявності підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, було встановлено, що на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 , згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, 11.03.2010 року № 9606955 реєстратором: Чернігівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, б/н від 11.03.2010 Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції - накладений арешт нерухомого майна. Таким чином на підставі пункту 1 частини першої статті 49, частини першої статті 68 Закону України «Про нотаріат», приватним нотаріусом постановлено відмовити Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , у зв`язку з тим. що на все майно спадкодавця накладений арешт нерухомого майна. Після звернення до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримано відповідь, що в ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спец розділу, інформації щодо виконавчого провадження, під час виконання якого винесено постанову б/н від 11.03.2010 та накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , не знайдено. Відповідачем повідомлено, що матеріали завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби, підлягають знищенню у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, встановленого розділом ХІ Правил ведення діловодства та архіву державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. Так строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років. Відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження відомостей щодо виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_2 являється боржником, свідчить про завершення таких виконавчих проваджень. Ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , та встановити наслідки його завершення немає можливості. Крім того, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, н і виконанні у Новозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на сьогодні (18.12.2025), відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, обтяження від 11.03.2010 року № 9606955 реєстратор: Чернігівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, б/н від 11.03.2010 Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції - накладений арешт на все майно ОСОБА_2 . Оскільки відкриті виконавчі провадження щодо нього відсутні, тому подальше існування арешту на належне йому майно є безпідставним та таким, що порушує його право власності. Тому з метою захисту своїх прав та інтересів, позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 29.12.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. 
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 29.12.2026 залучив до участі у розгляді справи як третю особу без самостійних вимог ОСОБА_3 , інтереси якої представляє – мати ОСОБА_4 та ОСОБА_4 . Витребував у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бегаєвої Ганни Михайлівни спадкову справу №30/2023, номер у спадковому реєстрі №71350250, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся у встановленому порядку. 
Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги. 
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 11.09.2023(а.с.16).
ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бєгаєвої Ганни Михайлівни із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після сина ОСОБА_2 .
Приватним нотаріусом Бегаєвою Г.М. 05.10.2023 було відкрито спадкову справу, номер у нотаріуса 30/2023, номер у Спадковому реєстрі 71350250, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу - 74223233, дата видачі 251920(а.с.17).
На підставі пункту 1 частини першої статті 49, частини першої статті 68 Закону України «Про нотаріат», приватним нотаріусом постановлено відмовити Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що на все майно спадкодавця накладений арешт нерухомого майна (а.с.18). 
Після звернення до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції отримано відповідь, що в ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спец розділу, інформації щодо виконавчого провадження, під час виконання якого винесено постанову б/н від 11.03.2010 та накладено арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_2 , не знайдено. Відповідачем повідомлено, що матеріали завершених виконавчих проваджень, переданих до архіву державної виконавчої служби, підлягають знищенню у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання, встановленого розділом ХІ Правил ведення діловодства та архіву державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. Так строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Строк зберігання в електронному архіві завершених, повернутих без прийняття до виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить десять років. Відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження відомостей щодо виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_2 являється боржником, свідчить про завершення таких виконавчих проваджень. Ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 , та встановити наслідки його завершення немає можливості. Крім того, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження, н і виконанні у Новозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на сьогодні, відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24, 45,46). 
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав, обтяження від 11.03.2010 року № 9606955 реєстратор: Чернігівською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, б/н від 11.03.2010 Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції - накладений арешт на все майно ОСОБА_2 (а.с.19).
На виконання ухвали суду від 27.04.2026 приватним нотаріусом Бегаєвою Г.М. надано копію спадкової справи №30/2023.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 травня 2023 року в справі № 463/3251/22.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
В порядку статей 76-81 ЦПК України вимоги позивача доведені належними та достатніми доказами.
Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Нормами статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як вказувалося вище, у позивача як спадкоємця, яка в установленому законом порядку прийняв спадщину, виникли права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини, тому він має право захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
На сьогодні позивач має намір оформити свої спадкові права на майно та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити.
На час звернення до суду з позовною заявою про зняття арешту зі спадкового майна, за наявності арешту (обтяження) на майно, порушується право позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а саме позбавлена можливості оформити спадкові права на нерухоме спадкове майно, яке належить померлому сину.
Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження необхідності існування на даний час арешту спадкового майна, вказаного в позовній заяві.
Також із вищевказаного листа Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вбачається, що відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 . 
Отже, виходячи з наведених норм, за встановлених обставин справи, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, враховуючи те, те що накладений арешт на нерухоме майно порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню шляхом зняття арешту з належного йому нерухомого майна.
На підставі викладеного, ст.ст. 16, 317, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 258, 259, 263- 265, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про зняття арешту з майна - задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою б/н від 11.03.2010 Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, обтяження від 11.03.2010 року №9606955, а саме: арешт, зареєстрований у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 9606955, дата державно реєстрації - 11.03.2010 об 17:43:53, реєстратор: Чернігівська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складене 08.06.2026

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ),

Відповідач: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Княжа, буд. 28, ЄДРПОУ 35029699),

Третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_6 , інтереси якої представляє – мати ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ), 

ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Суддя А.О. Діденко