П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/17083/24	
Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Територіального управління ДСА України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іллічівського міського суду Одеської області, Територіального управління ДСА України в Одеській області про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Іллічівського міського суду Одеської області, ТУ ДСА України в Одеській області, у якому просила:
- визнати незаконними дії Іллічівського міського суду Одеської області щодо винесення наказу від 22 березня 2024р. №10-ос-ап про встановлення надбавки за вислугу років державному службовцю на 2024 рік (з 22 січня 2024р.) та скасувати відповідний наказ;
- зобов`язати ТУ ДСА України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до ст.52 ЗУ «Про державну службу».
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є працівником Іллічівського міського суду Одеської області.
Позивачка вказує, що наказом керівника апарату суду від 22 березня 2024р. №10-ос-ап «Про встановлення надбавок за вислугу років державним службовцям Іллічівського міського суду Одеської області на 2024 рік» їй встановлено надбавку за вислугу років у розмірі 28% за 14 років стажу державної служби з 22.01.2024р.. 
Вважаючи, що надбавка за вислугу років має бути встановлена з розрахунку 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Іллічівського міського суду Одеської області від 22 березня 2024р. №10-ос-ап «Про встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям Іллічівського міського суду Одеської області на 2024 рік» в частині встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років державному службовцю з 22 січня 2024р. в розмірі 28 відсотків посадового окладу.
Зобов`язано ТУ ДСА в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 22.01.2024р. надбавки за вислугу років на державній службі, відповідно до ч.1 ст.52 ЗУ «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
В задоволенні клопотання про звернення до негайного виконання рішення суду – відмовлено.
В апеляційній скарзі ТУ ДСА в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 5.12.2024р. провадження у справі за №420/17083/24 було зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №240/7215/24.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2026р. поновлено апеляційне провадження у даній справі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи із засад теорії права, оскільки Закон «Про державну службу» №889-VIII (далі – Закон №889-VIII) та Закон «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX (далі - Закон №3460-IX) мають однакову юридичну силу, при цьому Закон №3460-IX прийнятий пізніше, у спірних правовідносинах має місце змістовна та темпоральна колізії.
У випадку одночасного існування змістовної та темпоральної колізії між більш ранньою cпeціaльнoю нopмoю і пізнішoю зaгaльнoю нopмoю пepeвaгy мaє paнішe пpийнятa cпeціaльнa нopмa, тобто ч.1 ст.52 Закону №889-VIII у спірних правовідносинах.
При цьому, суд вказав, що слід урахувати, що п.12 Закону №3460-IX зменшує граничний розмір надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, а також зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, тобто запроваджує менший розмір спірної надбавки, ніж це передбачено ч.1 ст.52 Закону №889-VIII.
Таким чином, суд вважав, що оскаржуваний наказ від 22 березня 2024р. №10-ос-ап в частині встановлення позивачці надбавки за вислугу років державному службовцю з 22 січня 2024 року в розмірі 28 відсотків посадового окладу є протиправним та таким, що належить до скасування. 
Також суд вказав, що саме ТУ ДСА України в Одеській області уповноважений здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років позивачу.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує та приймає по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 працює на посаді секретаря судового засідання Іллічівського міського суду Одеської області з 3.05.2023р. згідно із наказом керівника апарату суду №28-ос-ап (а.с.21 зв.б.).
На виконання ст.46 ЗУ "Про державну службу", п.8 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про державну службу», п.12 р. «Прикінцеві положення» ЗУ "Про Державний бюджет України на 2024 рік", Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою КМУ від 25.03.2016р. №229, відповідно до листа ТУ ДСА України в Одеській області від 28.02.2024р. №6-959/24-Вих «Про результати класифікації посад державної служби» та з метою приведення у відповідність надбавки за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, керівником апарату суду наказом від 22 березня 2024р. №10-ос-ап встановлено на 2024 рік надбавку за вислугу років на державній службі, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 28 відсотків посадового окладу (а.с.17 зв.б.-18).
Позивачка вважає, що їй протиправно зменшено розмір надбавки за вислугу років державного службовця, а тому звернулася до суду з даним позовом.
Перевіряючи правомірність та законність дій відповідачів у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Відповідно до своєї преамбули ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Згідно з ст.4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». 
Правовий статус працівників апарату суду визначається Законом України «Про державну службу» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.6 ст.155 Закону №1402-VIII).
Відповідно до ч.4 ст.150 Закону №1402-VIII розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. 
Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.
Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015р. №889-VIII відповідно до його преамбули, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.
Статтею 3 Закону №889-VIII визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону №889-VIII державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).
Згідно з ч.1 ст.46 Закону №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.
Відповідно до ч.ч.1-2, 4-5, 8 ст.50 Закону №889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.
Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).
Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.
Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.
Особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Разом з тим, 1.01.2024р. набрав чинності Закон України від 9.11.2023р. №3460-ІХ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у пункті 10 розділу «Прикінцеві положення» якого визначено, що в 2024 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, крім державних органів, зазначених у пунктах 20- 22 цього розділу.
Згідно з п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.
Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таким чином, наведені норми свідчать про різне правове регулювання питання визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі: Закон №889-VIII встановлює загальні правила її обчислення (3 відсотки за кожний рік стажу, але не більше 50 відсотків посадового окладу), тоді як Закон №3460-ІХ запроваджує на 2024 рік інший, зменшений розмір такої надбавки (2 відсотки за кожний рік стажу, але не більше 30 відсотків посадового окладу).
Колегія суддів зазначає, що визначальним для вирішення даної справи є визначення того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру цієї надбавки: законодавства про державну службу чи про державний бюджет.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що на розгляді у Верховному Суді перебувала зразкова справа №240/7215/24, предметом якої було питання правомірності виплати у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України від 9 листопада 2023р. №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», який зупинив дію приписів Закону України від 10 грудня 2015р. №889-VIII «Про державну службу».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2026р. у справі №240/7215/24 Суд дійшов висновку, що нарахування та виплата у 2024 році державним службовцям надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, а саме, на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
За наслідком дослідження питання стосовно того, які норми підлягають застосуванню під час визначення розміру надбавки за вислугу років на державній службі: законодавства про державну службу чи про державний бюджет, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки пізніше прийнятим Законом №3460-ІХ визначено, що норми раніше прийнятого Закону України «Про державну службу» про умови та порядок оплати праці державних службовців застосовуються лише в тій частині, що не суперечить цьому Закону. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що є пряма норма Закону №3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону України «Про державну службу» та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців. Тобто, норми Закону України «Про державну службу» щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону №3460-ІХ.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зміни щодо розміру надбавки за вислугу років на державній службі в сукупності зі збільшенням посадового окладу не призвели до реального порушення будь-яких прав позивачки як державного службовця, а саме лише зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не спричинило звуження соціальних гарантій і зменшення загального розміру грошової винагороди, а є складовим елементом послідовного та виваженого підходу держави до поступового підвищення конкурентоспроможності заробітних плат на посадах державної служби.
Беручи до уваги та застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вказує, що механізм обчислення надбавки за вислугу років та її граничного розміру у 2024р. врегульоване винятково ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а саме пунктом 12, яким зокрема визначено, що у 2024 році надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Слід вказати, що норма п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX неконституційною не визнавалась. До моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення про визнання нормативно-правового акта чи його окремих приписів неконституційними такі приписи зберігають чинність і є обов`язковими для всіх суб`єктів правовідносин, зокрема й для органів державної влади та їх посадових осіб.
Відтак, враховуючи приписи п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, керівник апарату Іллічівського міського суду Одеської області видав наказ, яким встановив позивачці на 2024 рік надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 28 відсотків посадового окладу з 22.01.2024р., а ТУ ДСА в Одеській області провело позивачці нарахування та виплату надбавки за вислугу років відповідно до оскаржуваного наказу.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що відповідачі діяли правомірно, відповідно до чинного п.12 р. «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Виходячи з наведеного, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Територіального управління ДСА України в Одеській області задовольнити. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024р. скасувати.
Прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Іллічівського міського суду Одеської області, Територіального управління ДСА України в Одеській області про визнання незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. 

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко