П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/13559/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
06 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповноти з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії.
Також, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
У позовній заяві позивач зазначає, що роботодавцем видано довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 03.09.2014 №11/833 та від 14.02.2023 № 47 та зазначено нижчий розмір заробітної плати за травень 1986 року - 230 крб. / посадовий оклад - 110 крб. та оклад за звання 120 крб.
Позивач, маючи стійке переконання, що відомості у його довідці зазначені в значно менших розмірах, неоднаразово звертався до Галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України із заявами в яких просив видати нові довідки із зазначенням повного розміру заробітної плати за травень 1986 року у розмірі 378 крб. 97 коп., розмір доплати за Чорнобиль - 125 крб. 97 коп., 10000 крб. за самовіддану працю, стійкість та мужність при виконанні службових обов`язків та з суми 3000 крб. розрахувати нову денну тарифну ставку в зоні відчуження.
Листом від 25.04.2025 №1560/31/10-06.4 відповідач повідомив позивача, що визначення заробітної плати працівників, які перебували у відрядженні в зоні відчуження у 1986-1990 роках, регулюється Типовим положенням про комісії з вивчення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2012 № 685. Вказаною постановою визначено порядок створення комісій про визначення даних про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, а також надано перелік територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, територіальних та центральних органів, при яких мають утворюватися зазначені комісії. 
Відповідач листом від 22.08.2025 №3603/31/10-05.5 надав позивачу: послужний список, разом із копією рапорту про звільнення, особову картку грошового забезпечення за період з 1983 по 1986 роки, довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках від 14.02.2023 № 47, особову картку грошового забезпечення за період з 1987 по 1990 роки, особову картку грошового забезпечення за період з 1990 по 1993 роки, особову картку грошового забезпечення за 1993 рік. 
Разом з тим, відповідач повідомив позивача про відсутність законних підстав для видачі нової довідки. Мотивуючи свою відмову відповідач зазначив, що відповідно до розділу ІІІ Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.03.2015 № 295/5, архівні довідки про підтвердження трудового стажу оформлюються лише за той період роботи, відомості про який є в документах архіву. Питання формування оновлених довідок про заробітну плату та розрахунок тарифних ставок не належить до компетенції ГДА МВС.
Позивач вважає відмову відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з безпідставності заявлених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів) (далі - Порядок), затверджений наказом Міністерства юстиції України 02.03.2015 № 295/5 установлює основні вимоги до виконання соціально-правових запитів юридичних та фізичних осіб, інших видів запитів, визначених підпунктом 4.2 пункту 4 розділу VI Правил роботи архівних установ України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 квітня 2013 року № 656/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10 квітня 2013 року за № 584/23116, на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок, копій або витягів з документів.
Дія цього Порядку поширюється на центральні державні архіви, галузеві державні архіви, Державний архів в Автономній Республіці Крим, місцеві державні архівні установи, архівні установи органів місцевого самоврядування, архівні підрозділи державних наукових установ, музеїв та бібліотек, архівні підрозділи державних органів, органів місцевого самоврядування, державних і комунальних підприємств, установ та організацій.
Розділом ІІІ Порядку, встановлено, що до архівної довідки для призначення пенсії або перерахунку пенсії включаються відомості, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1).
Архівна довідка про заробітну плату оформлюється на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату.
Розмір заробітної плати в архівній довідці зазначається в грошових одиницях, що діяли в період, за який витребується інформація. Дані зазначаються окремо за кожен місяць конкретного року. Розрахунок середньомісячного та середньорічного заробітку архівом не проводиться.
У випадках, коли архів не має можливості видати архівну довідку про заробітну плату з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, він видає архівну довідку, що відповідає даним, наявним в архівних фондах. 
До архівної довідки про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС включаються відомості про військову частину, в складі якої фізична особа брала участь у ліквідації аварії, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, період (періоди) роботи або проживання на цих територіях, інші наявні в документах відомості.
Положенням про Галузевий державний архів Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення) затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 19.07.2023 №2600/5/590, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.07.2023 за №1232/40288, встановлено, що Галузевий державний архів Міністерства внутрішніх справ України (далі - ГДА МВС) створено відповідно до Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи» і постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 1995 року № 192 «Про створення галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ».
Відповідно до п.2 Положення ГДА МВС є державною архівною установою Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС), яка забезпечує облік і зберігання архівних документів, що утворилися в процесі діяльності органів внутрішніх справ УРСР та України, апарату МВС, Головного сервісного центру МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, Національної гвардії України, Національної поліції України (далі - установи МВС та поліція), формування Національного архівного фонду (далі - НАФ) цими документами, використання відомостей, що містяться в них, а також здійснює управління, методичну та інформаційну діяльність у сфері архівної справи в установах МВС та поліції, взаємодіє з особами, які володіють документами НАФ.
Пунктом 10 Положення передбачено, що ГДА МВС зберігає архівні документи з різними носіями інформації (далі - профільні документи): 
документи НАФ та з кадрових питань (особового складу), тривалого (понад 10 років) зберігання, у тому числі електронні та аудіовізуальні, що утворюються в процесі діяльності установ МВС та поліції; 
- документи ліквідованих органів внутрішніх справ та установ МВС; 
- документи органів внутрішніх справ радянського періоду; 
- документи особового походження;
- атестаційні справи, дисертації, автореферати дисертацій, матеріали науково-дослідних робіт;
- видання, що доповнюють архівні документи і необхідні для методичної та інформаційно-довідкової роботи; - мікрофотокопії страхового фонду архівних документів та копії (у тому числі цифрові) фонду користування;
- облікові документи та довідковий апарат до архівних документів, інші матеріали, що належать до довідково-інформаційного фонду ГДА МВС.
Відповідно до п. 11 Положення основними завданнями ГДА МВС є: 
- забезпечення в межах своїх повноважень реалізації державної політики у сфері архівної справи і діловодства; 
- забезпечення дотримання законодавства про архівну справу в архівних установах системи МВС; 
- забезпечення збереженості документів, організація та ведення державного обліку документів НАФ, використання відомостей, що в них містяться; 
- забезпечення формування НАФ, комплектування ГДА МВС профільними документами та створення умов для користування ними; 
- методична допомога з ведення архівної справи та діловодства установам МВС та поліції; здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства про архівну справу та архівні установи, станом діловодства в установах МВС та поліції; 
- організація роботи експертно-перевірної комісії ГДА МВС; 
- участь у розробленні проєктів нормативно-правових актів з питань архівної справи і діловодства; 
- здійснення (у межах компетенції) заходів з охорони державної таємниці, інформації з обмеженим доступом та захисту персональних даних.
Пунктом 12 Положення, зокрема передбачено, що ГДА МВС відповідно до покладених на нього завдань і в межах своїх повноважень, видає в установленому порядку архівні довідки, копії документів та витяги з архівних документів на запити юридичних та фізичних осіб.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до Галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України із заявами в яких просив видати нові довідки із зазначенням повного розміру заробітної плати за травень 1986 року у розмірі 378 крб. 97 коп., розмір доплати за Чорнобиль - 125 крб. 97 коп., 10000 крб. за самовіддану працю, стійкість та мужність при виконанні службових обов`язків та з суми 3000 крб. розрахувати нову денну тарифну ставку в зоні відчуження.
Відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи це тим, що питання формування оновлених довідок про заробітну плату та розрахунок тарифних ставок, не належить до компетенції архівної установи, якою і є Галузевого державного архіву Міністерства внутрішніх справ України.
За вказаних обставин колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що Галузевий державний архів Міністерства внутрішніх справ України не наділений повноваженнями оформлення оновлених довідок про заробітну плату та розрахунок тарифних ставок, архівом не проводиться розрахунок середньомісячного та середньорічного заробітку, а лише забезпечує облік і зберігання архівних документів, що утворилися в процесі діяльності органів внутрішніх справ та видає в установленому порядку архівні довідки, копії документів та витяги з архівних документів на запити юридичних та фізичних осіб.
Таким чином, відмовляючи позиву у видачі нових довідок про заробітну плату та розрахунку тарифних ставок, відповідач діяв правомірно та в межах своїх повноважень. 
Відтак, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, однак не вказують на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.