Справа №293/875/26
Провадження №1-кп/293/158/2026
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
розглянув у спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026065610000110 від 15.05.2026 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вишпіль Черняхівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України

ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2025 у справі № 293/329/25, до ОСОБА_3 застосовано обмежувальний захід, відповідно до якого на останнього покладено обов`язок пройти програму для кривдників, строком на 3 місяці, для чого його направлено до органу місцевого самоврядування, а саме до Оліївської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області, у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
ОСОБА_3 20.02.2026, 17.03.2026, 16.04.2026 під розписку вручено копію постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2025 у справі № 293/329/25 і попереджено про кримінальну відповідальність у разі неявки або ухилення від проходження програми для кривдників та роз`яснено необхідність з`явитись протягом трьох робочих днів до Центру надання соціальних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, що за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Троковичі, вул. Житомирська, 1.
Однак ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з порядком та умовами проходження програми для кривдників, у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, проте не раніше 23.02.2026, виник протиправний умисел, спрямований на умисне ухилення від проходження програми для кривдників, визначеної постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.04.2025.
Реалізуючи свій умисел, знехтувавши обов`язковими до виконання приписів суду щодо проходження програми для кривдників, ОСОБА_3 , маючи реальну можливість для її проходження, усвідомлюючи наслідки ухилення від проходження зазначеної програми, умисно, без поважних причин, з метою ухилення від її проходження, починаючи з 23.02.2026 для проходження програми для кривдників до Оліївської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області, не з`явився, тим самим, умисно ухилився від проходження програми для кривдників, застосованої судом.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному ухиленні віл проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду із заявою ОСОБА_3 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України, оскільки ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до правил, передбачених ст. ст. 381-382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником ОСОБА_4 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та не оспорює їх.
Також, у вказаній заяві зазначив, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною, без будь-якого незаконного примусу чи обіцянки, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, приймаючи до уваги заяву останнього, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
При цьому, відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом, та кваліфікує його дії за ст. 390-1 КК України як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом. 

ІІ. Мотиви призначення покарання.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому, суд не встановив. 
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі N 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.
Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, суд уважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ст. 390-1 КК України, із застосуванням обмежень відповідно до ст.59-1 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Підстави для застосування ст. 69 КК України на переконання суду відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
ІІІ Вирішення питання щодо запобіжного заходу
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.
ІV Рішення щодо речових доказів
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
V Процесуальні витрати
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373-376, 381-382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання за ст. 390-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік. 
2. На підставі ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3  у період дії пробаційного нагляду наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.
3. Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановлення ОСОБА_3  на облік уповноваженим органом з питань пробації. 

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя 	ОСОБА_5