Справа № 689/1750/25
2/689/58/26 
РІШЕННЯ
Іменем України
14.05.2026 року селище Ярмолинці 

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді – Шевчик О.М.,
за участю: 
секретаря судових засідань – Фурман Н.Л.,
позивачки – ОСОБА_1 ,
представника відповідача Хмельницької обласної прокуратури – Корєхової В.К.,
представника відповідача Державної Казначейської служби України – Мороз Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні селища Ярмолинці цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,
встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до держави Україна в особі Хмельницької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь 1 556 460,00 грн відшкодування моральної шкоди та 31 880,65 грн заробітку і грошового доходу, які вона втратила внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, а всього стягнути 1 588 340,56 грн.
Позов мотивувала тим, що 14 грудня 2020 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст.358 КК України, та 22 грудня 2020 року обвинувальний акт за вказаним обвинуваченням скеровано до суду. Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2024 року її визнано невинуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу даних кримінальних правопорушень. 18 червня 2024 року Хмельницьким апеляційним судом вказаний вирок залишено без змін. 12 грудня 2024 року Верховним судом України касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишено без змін. 
Зазначила, що такими незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, як стороною обвинувачення, їй нанесена шкода, яка виражається у втраті заробітку та інших грошових доходів та моральній шкоді, адже вона зазнала моральних страждань, що призвело до погіршення її стану, позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, погіршеня відносин з оточуючими людьми та інших негативних наслідків морального характеру. Крім того, вона та її чоловік є особами з інвалідністю 2-ї групи.
З урахуванням вищенаведеного, позивачка просила суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь 1 556 460,00 грн відшкодування моральної шкоди та 31 880,65 грн заробітку і грошового доходу, які вона втратила внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, а всього стягнути 1 588 340,56 грн.
Представник відповідача Хмельницької обласної прокуратури подав до суду відзив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив суд відмовити у позові. Зокрема, вказав на те, що підстав для відшкодування шкоди позивачці, як моральної, так і матеріальної, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури немає.
Представник відповідача Державної казначейської служби України подала до суду відзив на позов, в якому зазначила, що Державна казначейська служба України у порядку постанови КМУ № 845 від 03.08.2011 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов`язаннями Держави або державних органів. У постановах Верховного Суду неодноразово сформульовано висновки, згідно з якими не допускається стягнення з Казначейства моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/23967/16 дійшла висновку, що резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення. Саме державний орган (посадова особа державного органу), який своїми протиправними діями/бездіяльністю завдав шкоду є відповідачем, а не Державна казначейська служба України, яка лише здійснює безспірне списання коштів згідно з судовим рішенням у випадках передбачених законодавством. Отже, шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Позивачка в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
Прокурор в судовому засіданніпросила відмовити у позові з підстав, вказаних у відзиві на позов.
Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданніпросила відмовити у позові з підстав, вказаних у відзиві на позов.
Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 18 вересня 2019 органом досудового розслідування внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019240280000259 про те, що невстановлена особа умисно внесла недостовірні відомості в додаток до акту приймання-передачі майна від спілки співвласників майнових паїв імені ОСОБА_2 власникові майна – ОСОБА_1 та в протоколі загальних зборів спілки селян – співвласників майнових паїв №5 від 25 серпня 2008 року, на підстві яких їй незаконно передано у власність майно даної спілки, чим підробила дані документи - ч.1 ст.358 КК України (а.с.11). 
01 грудня 2020 органом досудового розслідування внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020245280000058 про те, що в період часу з 25 серпня 2008 року по 16 березня 2009 року ОСОБА_1 надала до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області додаток до акту прийому – передачі майна, що складає пайовий фонд СТОВ ім.Мічуріна і персоніфікується між пайовиками спілки селян-співвласників ім. Мічуріна та акт прийому-передачі від 25 серпня 2008 року, які містять ознаки підробки – ч.4 ст.358 КК України (а.с.12). 
Постановою заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури вказані кримінальні провадження об`єднані в одне за 12019240280000259, яке направлено до сектору дізнання Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області для проведення подальшого досудового розслідування (а.с.18-19).
14 грудня 2020 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України (а.с.20-21). 
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу даних кримінальних правопорушень (а.с.22-31)
18 червня 2024 року Хмельницьким апеляційним судом зазначений вирок залишено без змін (а.с 32-38).
12 грудня 2024 року постановою Верховного суду України ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 18 червня 2024 року залишено без змін (а.с.39-44).
Зазначені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження і сторонами не оспорюються.
Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в статтях 56, 62 Конституції України, у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та в статтях 1167, 1176 ЦК України.
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Вирішуючи вимогу щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.
Оскільки щодо ОСОБА_1 постановлено виправдувальний вирок суду, який набрав законної сили 18 червня 2024 року, суд приходить до висновку про те, що у позивачки виникло право на відшкодування моральної шкоди.
У частинах першій та другій статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не з виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19).
Згідно з п.5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовується, в тому числі, моральна шкода.
За змістом статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.
У частинах четвертій та п`ятій статті 4 указаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. 
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі (постанова Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17).
У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального переслідування починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яку необхідно визначати, виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує те, що ОСОБА_1 перебувала під слідством і судом у період з 01 грудня 2020 року (дата внесення відомостей в ЄРДР щодо неї за ч.4 ст.358 КК України) до 18 червня 2024 року (дата набуття законної сили виправдувального вироку суду), що становить 42 місяці та 17 днів.
При цьому, суд відхиляє позицію позивачки про те, що такий строк слід рахувати з 18.09.2019, оскільки в цей день були внесені відомості в ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, а не щодо позивачки.
Зазначене відповідає позиції, висловленій у постанові Верховного Суду 24 вересня 2025 року у справі № 359/299/19. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 8647 грн.
Водночас, суд відхиляє позицію представника Державної казначейської служби та Хмельницької обласної прокуратури у відзиві про те, що для розрахунку розміру моральної шкоди необхідно використовувати величину прожиткового мінімуму на 2025 рік на рівні 1600 грн, з огляду на таке.
Верховний Суд неодноразово роз`яснював про необхідність застосування «мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду», «виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом», «мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування», а тому при вирішенні даної справи необхідно виходити з установленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, визначеної на час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 761/22531/23, від 08 жовтня 2024 року у справі № 333/2527/22, від 21 жовтня 2024 року у справі № 490/7139/23, від 15 листопада 2024 року у справі № 336/2137/23, від 19 грудня 2024 року у справі № 488/2561/21.
Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Враховуючи те, що позивачка перебувала під слідством і судом 42 місяці 17 днів, мінімальний місячний розмір заробітної плати на момент розгляду справи відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» складає 8647 грн, то мінімальний розмір моральної шкоди складатиме 368 068 грн.
Разом із цим, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Отже, визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати більший розмір відшкодування, разом з тим обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суди, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, мають виходити із встановлених фактичних обставин кожної окремо взятої справи (постанова Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 202/1722/19-ц).
Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц, у якій зазначено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 та постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19, від 23 вересня 2021 року у справі № 295/13971/20, від 29 вересня 2021 року у справі № 607/16567/20, від 04 жовтня 2023 року у справі № 757/5351/21-ц, від 18 жовтня 2023 року у справі № 705/4489/20 та інших.
При вирішенні питання розміру моральної шкоди, суд також враховує висновок судово-психологічної експертизи № СЕ-19/123-25/16302-ПС від 03.02.2026, згідно з яким розмір компенсації дійсної моральної шкоди дорівнює 180 мінімальним заробітним платам (на час розгляду справи – це 1 556 460 грн: 180 х 8647 грн). При цьому, висновок у частині розміру відшкодування має орієнтовний характер (а.с.166-185).
Оцінивши усі докази в сукупності, враховуючи мінімальний розмір моральної шкоди, встановлений судом, враховуючи розмір моральної шкоди, визначений висновком судово-психологічної експертизи, характер й глибину заподіяних ОСОБА_1 страждань, детально описаних у висновку експерта, тривалість перебування її під слідством та судом, враховуючи вік позивачки, та те, що під час розгляду кримінального провадження судом її було визнано особою з інвалідністю 2-ї групи, суд вважає за доцільне визначити відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн, який на думку суду, відповідає принципам розумності та справедливості.
Щодо питання відшкодування майнової шкоди у виді втраченого заробітку та грошового доходу, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.
На підтвердження втраченого заробітку та грошового доходу позивачка, яка є фізичною особою-підприємцем, надала суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу за період 2020-2024 роки (а.с.51).
Позивачка в позовній заяві просила здійснювати розрахунок втраченого заробітку, виходячи з кількості днів, у яких відбувалися судові засідання, і вона не могла у цей час здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати дохід.
Суд погоджується з такою позицією позивачки, однак, під час розрахунку не враховує судові засідання тривалістю до 15-ти хвилин, які були відкладені, оскільки вважає, що цей час позивачки повністю компенсується за рахунок тих днів, коли судові засідання були тривалішими, при цьому, найтривалішим з них було судове засідання 29.01.2024 – 2 год та 11 хв. 
Таким чином, кількість днів (судових засідань), за які підлягає відшкодуванню втрачений заробіток, становить: у 2021 році – 14; у 2022 році – 11; у 2023 році – 9; у 2024 – 8.
Відповідно до абз.2 п.8 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і підлягають відшкодуванню, обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.
Отже, виходячи з наданих позивачкою відомостей про доходи, за 2020 рік (до початку розгляду справи судом і відвідування позивачкою судових засідань), вона отримувала дохід за один день 257 грн 93 коп (64740 грн/251 робочий день). Таким чином, втрачений заробіток за 2021 рік складає: 3611,02 грн (257,93 грн х 14 днів - судових засідань).
За 2021 рік позивачка отримувала дохід за один день 259 грн 60 коп (64900 грн/250 робочих днів). Таким чином, втрачений заробіток за 2022 рік складає: 2855,60 грн (259,60 грн х 11 днів - судових засідань).
За 2022 рік позивачка отримувала дохід за один день 392 грн 40 коп (98100 грн/250 робочих днів). Таким чином, втрачений заробіток за 2023 рік складає: 3531,60 грн (392,40 грн х 9 днів - судових засідань).
За 2023 рік позивачка отримувала дохід за один день 895 грн 38 коп (232800 грн/260 робочих днів). Таким чином, втрачений заробіток за 2024 рік складає: 7163,04 грн (895,38 грн х 8 днів - судових засідань).
Отже, втрачений позивачкою заробіток (дохід) за період 2021-2024 становить 17161,26 грн (3611,02 грн + 2855,60 грн + 3531,60 грн + 7163,04 грн).
Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000 000 грн компенсації моральної шкоди та 17 161,26 грн відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою заробітку (доходу), а всього – 1 017 161,26 грн.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. 
При цьому, суд не бере до уваги посилання прокурора в судовому засіданні на те, що розгляд справи судом першої інстанції був тривалим, так як позивачка заявила клопотання про допит свідків у кількості 225-ти осіб, оскільки відповідно до п.12 ч.3 ст.42 КПК України обвинувачений має право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, що в свою чергу є способом реалізації права на захист від обвинувачення.
Водночас, вирішуючи вимогу позивачки про стягнення на її користь коштів з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Хмельницька обласна прокуратура, Державна казначейська служба України. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16).
Враховуючи наведене, резолютивна частина рішення повинна відповідати зазначеним вимогам.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 1 017 161,26 грн (64%), то з органів, які представляють відповідача, підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 5082,68 грн з кожного на користь держави та витрати за проведення експертизи – по 9584,32 грн з кожного на користь позивачки ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.81,141,263-265,354,355 ЦПК України, суд,-
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 1 000 000 (один мільйон) гривень в рахунок компенсації моральної шкоди та 17 161 (сімнадцять тисяч сто шістдесят одну) гривню 26 копійок відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з втратою заробітку та грошового доходу, а всього стягнути 1 017 161 (один мільйон сімнадцять тисяч сто шістдесят одну) гривню 26 копійок шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження: 29000, пров. Військоматський, 3, м. Хмельницький Хмельницької області, код ЄДРПОУ 02911102) в дохід держави судовий збір у розмірі 5082 (п`ять тисяч вісімдесят дві) гривні 68 коп.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, вул. Бастіона, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 37567646) в дохід держави судовий збір у розмірі 5082 (п`ять тисяч вісімдесят дві) гривні 68 коп.
Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження: 29608, пров. Військоматський, 3, м. Хмельницький Хмельницької області, код ЄДРПОУ 02911102) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) витрати за проведення експертизи в розмірі 9584 (девять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 32 коп.
Стягнути з Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, вул. Бастіона, 6, м. Київ, код ЄДРПОУ 37567646) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) витрати за проведення експертизи в розмірі 9584 (девять тисяч п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 32 коп. 
На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2026 року.

Суддя Шевчик О.М.