Справа № 761/51127/25
Провадження № 2/761/6513/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі - Каніковського Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення вартості автомобіля та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» у якому просив шкодувати вартість автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 328 665 грн. вартості автомобіля, а також моральну шкоду - 80 000 грн. та судові витрати у сумі 4 498,20 грн. зі сплати судового збору та 605,6 грн. зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.07.2008р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000, у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 886539,13 грн. для придбання автомобіля зі строком повернення кредитних коштів до 16 липня 2017 року для придбання нового автомобіля. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 17.07.2008 року придбав новий автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 . Запис про обтяження щодо автомобіля було АКіБ «Укрсиббанк» внесено до Державного реєстру рухомого майна 28.07.2008 року за реєстраційним номером 7640617 при укладенні договору споживчого кредиту та заставу транспортного засобу з ОСОБА_3 .
Даний автомобіль придбано 14.12.2010р. ОСОБА_4 . При перереєстрації автомобіля за ОСОБА_4 номер державної реєстрації автомобіля було змінено на НОМЕР_3 та видано технічний паспорт НОМЕР_4 .
На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.05.2013р. Позивач придбав вищевказаний автомобіль у ОСОБА_4 Посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля 07.05.2013р. проводилося приватним нотаріусом Палінчак Т.В.
Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій приватного нотаріуса поза своєю волею, він набув 07.05.2013 року у власність даний автомобіль разом з обтяженням внесеним до Державного реєстру рухомого майна 28.07.2008 року за реєстраційним номером 7640617. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна було зареєстровано 27.05.2019 року приватне обтяження (заборона відчуження) автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , яке внесено ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» по договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000 від 17.07.2008 року.
При вирішенні питання про продаж даного автомобіля у січні 2022 року у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Хмельницькій області йому стало відомо про наявність обтяження у виді заборони відчуження даного автомобіля.
Позивач звертався з позовною заявою до відповідача щодо припинення обтяження транспортного засобу, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.08.2022 року вказану заяву задоволено.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.12.2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01.08.2022 року у справі №686/3324/22 скасовано та відмовлено у задоволенні позову позивача до відповідача про припинення обтяження на автомобіль.
09 травня 2023 року даний автомобіль Позивачем було передано, як предмет застави, по договору споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000 від 17.07.2008 р. заставодержателю ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».
У червні 2023 року позивачем подано позов до приватного нотаріуса Т.Палінчак про стягнення залишкової вартості даного автомобіля та стягнення моральної шкоди. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2025 р. у справі №686/13970/23 відмовлено позивачу у задоволенні позову до приватного нотаріуса Т.Палінчак.
Тернопільським апеляційним судом ухвалено 25.09.2025 р постанову, якою рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2025 р. у справі №686/13970/23 про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Т.Палінчак залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.
Позивач зазначає, що АКіБ «Укрсиббанк» після продажу даного автомобіля на аукціоні в установленому порядку не звернувся з заявою про виключення з Реєстру обтяження на даний автомобіль, яке було внесено 28.07.2008 року за реєстраційним номером 7640617. Ставши власником даного автомобіля ОСОБА_4 також не вирішив питання про припинення обтяження на автомобіль від 28.07.2008 року за реєстраційним номером 7640617. 
Позивач зазначає, що ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» безпідставно зареєстровало 27.05.2019 року приватне обтяження (заборона відчуження) на даний автомобіль по договору про надання споживчого кредиту та застави від 17.07.2008 року, чим порушила його право власності на даний автомобіль.
Позивач вважає, що відповідач замовчуючи припинення дії обтяження на даний автомобіль у виді застави, висунув до позивача вимоги у позасудовому порядку передати автомобіль, як предмет застави по Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 17.07.2008 року за №11373258000.
Також позивач зазначив, що ним передано транспортний засіб Відповідачу відповідно до постанови Тернопільського апеляційного суду у справі № №686/3324/22, якою встановлено придбання позивачем автомобіля у період наявності у Державному реєстрі обтяжень запису про його обтяження та чинність застави по відношенню до ОСОБА_1 .
Позивач зазначає, що з врахуванням хибної інформації він помилково вважав вимогу відповідача законною та те, що до нього перейшло зобов`язання боржника у частині придбаного автомобіля з накладеним обтяженням і введений таким чином в оману, він вимушений був добровільно передати представнику відповідача 09.05.2023 року автомобіль, що підтверджується Актом приймання-передачі транспортного засобу (предмета застави згідно Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000).
В подальшому для задоволення вимог за кредитним договором відповідач продав транспортний засіб ОСОБА_2 , на підтвердження продажу автомобіля відповідач надав позивачу повідомлення від 21.04.2024р про продаж 18.04.2024р ОСОБА_2 предмета застави.
Таким чином позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав від позивача предмет застави (автомобіль) та продав його фізичній особі ОСОБА_5 .
Позивач зазначає, що станом на 09.05.2023 р (передача автомобіля) у відповідача відсутні були правові підстави його отримання як предмета застави. Автомобіль є безпідставно набутим відповідачем майном. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом.
Позивач з посиланням на ст. 1213 Цивільного кодексу України зазначає, що у відповідача наявний обов`язок повернути позивачу безпідставно набуте (збережене) майно (автомобіль) чи відшкодувати його вартість.
Також позивач посилається на те, що теперішній власник автомобіля ОСОБА_2 є добросовісним набувачем, тому від неї не може бути витребувано даний автомобіль. І зазначає, що відповідач безпідставно набуте майно повернути в натурі не може у зв`язку з не володінням ним у натурі, так як автомобіль оплатно продано, тому у відповідності до вимог ст.1213 ЦК України слід відшкодувати вартість автомобіля за рахунок набувача майна (автомобіля), яким є відповідач.
Крім того позивачем зазначається, що у зв`язку із вилученням автомобіля, було тривало обмежено його право власності, він переніс моральні переживання, так як було порушено його нормальний ритм життя та стосунки з оточуючими, він змушений був тривалий час вживати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, звертатися до різних державних, судових установ з метою отримання необхідної інформації для звернення до суду, тривалий час відволікатися від нормального роду занять для участі у судових засіданнях. Таке обмеження його права носить тривалий час. Внаслідок вчинення відповідачем навмисних дій його незаконно відповідачем позбавлено права власності на даний автомобіль. Розмір заподіяних моральних збитків позивачем визначено у розмірі 80 000 грн.
ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення мотивовані тим, що позивач діє всупереч принципу добросовісності та доктрині заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), оскільки 09.05.2023 року самостійно та добровільно за актом приймання-передачі передав транспортний засіб представнику відповідача та надав доручення з правом відчуження предмету застави з метою погашення заборгованості за кредитним договором. 
Відповідач наголошував на преюдиціальності обставин встановлених постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.12.2022 року у справі №686/3324/22, якою ОСОБА_1 вже було відмовлено в припиненні цього ж обтяження, а саме право застави визнано чинним через наявність відповідних записів у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна станом на момент придбання авто позивачем у 2013 році. Також відповідач заперечував проти заявленої вартості майна відповідно до оцінки наданої Позивачем, яку було проведено без наявності транспортного засобу. Вказує, що транспортний засіб законно продано за 140 000,00 грн на підставі чинного звіту про оцінку від 06.12.2023 року, а виручені кошти спрямовано на часткове погашення кредитного боргу первісного боржника ОСОБА_3 за кредитним договором. 
Відповідач зазначає, що розмір отриманих грошових коштів від продажу транспортного засобу було враховано при розрахунку розміру заборгованості ОСОБА_3 , ОСОБА_6 яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР», що підтверджується постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/32962/23 від 06.02.2025.
Відповідач зазначав, що на момент продажу ОСОБА_3 транспортного засобу на користь ОСОБА_4 (2010 рік) та на момент продажу транспортного засобу ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (07.05.2013) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містились відомості про обтяження транспортного засобу.
Відповідач зазначає, що у Постанові Тернопільського апеляційного суду від 20.12.2022 року у справі №686/3324/22, яка набрала законної сили, містить преюдиційні обставини, зокрема встановлено, що заборгованість за кредитним договором не погашена, що на час укладення біржової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , договору купівлі-продажу від 07 травня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а заставодержателем не надавалась згода на відчуження заставного майна спірного автомобіля, обтяження заставою транспортного засобу виникло з моменту укладення договору застави (ще з 17 липня 2008 року), заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження.
Відповідач зазначає, що станом на 09.05.2023 року (момент передачі представнику ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» транспортного засобу для майбутнього продажу від імені ОСОБА_1 ) Позивач та Відповідач знали і визнавали, що застава є чинною. Позивач, розуміючи наслідки своїх дій вчинив правочин, а саме добровільно передав відповідачу транспортний засіб та надав повноваження (довіреність) для його реалізації в рахунок погашення боргу боржника за кредитним договором. 
18.05.2024 року відповідач у законний спосіб здійснив продаж зазначеного транспортного засобу покупцю - ОСОБА_2 за ціною 140 000 (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок, визначеною відповідно до Звіту про експертну оцінку колісно транспортного засобу від 06 грудня 2023 року здійсненою ФОП ОСОБА_8 , сертифікат суб`єкту оціночної діяльності №905/21 від 14 грудня 2021 року.
Грошові кошти від реалізації предмета застави було враховано відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується Постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/32963/23.
Відповідач здійснював продаж автомобіля від імені позивача, який вчинив відповідний односторонній правочин (надав всі необхідні повноваження відповідною довіреністю для реалізації транспортного засобу з метою погашення заборгованості Боржника). Згідно акту приймання-передачі, транспортний засіб був переданий позивачем відповідачу не у власність, а у володіння для його реалізації від імені позивача. 
Зазначає, що на той час і на сьогодні відповідачу та позивачу не відомі та відсутні обставини, які б підтверджували факт припинення застави на транспортний засіб відповідно до ст.28 Закону України «Про заставу», а відповідач діяв добросовісно, відповідно до законодавства та у межах своїх повноважень. 
Відповідач посилається на те, що Хмельницький апеляційний суд у справі №686/32963/23 не встановив та не міг встановлювати правові підстави щодо припинення застави, а отримані відповідачем 18.05.2024 року у розмірі 140 000 грн. грошові кошти від реалізації Предмета застави врахував в рахунок погашення заборгованості, що підтверджує правомірність дій Позивача щодо продажу Предмета застави в рахунок погашення заборгованості. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.
Ухвалою суду від 29.12.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче засідання. 
09.02.2026 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позов (зміст викладено вище).
12.02.2026 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він наполягав на правомірності своїх позовних вимог та їх задоволенні.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2026 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 
У судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача надійшла заява, в якій він просив здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Крім того, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що 17 липня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11373258000, у відповідності до якого Позичальник отримав кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28 680,00 доларів США.
В забезпечення зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_3 передав в заставу банку транспортний засіб, а саме: марки Mitsubishi, модель - Outlander, рік випуску - 2008, колір - сірий, тип ТЗ - легковий універсал, номер шасі: НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Вище зазначений кредитний договір також забезпечувався договором поруки № 218083, що був укладений 17 липня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та громадянкою України ОСОБА_6 як поручителем.
У зв`язку з невиконанням зобов`язань, Банк подав Заяву про видачу судового наказу, внаслідок чого Хмельницьким міськрайонним судом 28.08.2009 було видано судовий наказ по справі №2н-4209/09 про солідарне стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заборгованості за Договором у розмірі 218 149,47 грн.
На підставі Договору купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» відбулась заміна кредитора шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» прав вимог на користь ПАТ «Дельта Банк», зокрема щодо застави та іншого забезпечення. 
11 травня 2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» був укладений Договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком на користь ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за №11373258000 від 17.07.2008 року, зокрема і щодо заставного транспортного засобу. Також, на підставі вказаного Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» набуло прав кредитора за Договором поруки. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило Позивачу право вимоги на загальну суму 886 539,13 грн.
У 2022 році ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 , ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» (треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Реєстратор Цілепа Євген Миколайович Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Хмельницька регіональна філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», ОСОБА_4 ) про усунення перешкод у здійсненні права власності на автомобіль шляхом припинення обтяження.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.08.2022 року у справі №686/3324/22 задоволено частково, усунуто перешкоди ОСОБА_1 в розпорядженні автомобілем шляхом припинення обтяження у вигляді застави рухомого майна, зареєстрованого 27.05.2019 року за №26659044.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у справі №686/3324/22 (пр.№22-ц/817/925/22) скасовано Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 01.08.2022 року у справі №686/3324/22, відмовлено у задоволенні позову в повному обсязі.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.08.2022 року у справі №2н-4209/09, скасовано Судовий наказ від 28.08.2009 р. у справі №2н-4209/09. 
Після скасування зазначеного судового наказу відповідач звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. За результатами розгляду справи ухвалено Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15 серпня 2024 року, яким позовну заяву ТОВ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄФКР» задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 550 119 грн.75 коп. та судовий збір. Надалі, не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої було ухвалено Постанову Хмельницького апеляційного суду від 06 лютого 2025 року у справі №686/32963/23, якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000 у розмірі 362 409 грн.93 коп. та судовий збір.
Позивач на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 07.05.2013 придбав вищевказаний автомобіль марки Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 у ОСОБА_4 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна було зареєстровано 27.05.2019 року приватне обтяження (заборона відчуження) автомобіля марки Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 .
В Постанові Хмельницького апеляційного суду у справі №686/32963/23 від 06 лютого 2025 року було встановлено, що 09 травня 2023 року на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу на той час власник автомобіля марки «Mitsubishi», модель «Outlander», рік випуску 2008, сірого кольору, номер кузова/шассі: НОМЕР_2 ОСОБА_1 добровільно передав у володіння ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» вказаний автомобіль, який був відчужений позивачем 18.05.2024 року на підставі договору купівлі-продажу за 140 000,00 грн. задля погашення заборгованості ОСОБА_3 за Договором про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 1137325800 від 17.07.2008 року, що визнано в судовому засіданні представниками сторін.
У червні 2023 року позивачем подано позов до приватного нотаріуса Т. Палінчак про стягнення залишкової вартості даного автомобіля та стягнення моральної школи. 
09 травня 2023 року ОСОБА_1 добровільно передав у володіння ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» вказаний автомобіль на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу для його продажу та надав повноваження на підставі доручення на продаж предмету застави від свого імені згідно умов визначених на розсуд довіреної особи, а отримані кошти спрямовувати на погашення заборгованості. 
18.05.2024 року відповідач здійснив продаж зазначеного транспортного засобу покупцю - ОСОБА_2 за ціною 140 000 (сто сорок тисяч) гривень 00 копійок, визначеною відповідно до Звіту про експертну оцінку колісно транспортного засобу від 06 грудня 2023 року. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2025 р. у справі №686/13970/23 відмовлено позивачу у задоволенні позову до приватного нотаріуса Палінчак Тетяни Вікторівни про визнання протиправним посвідчення приватним нотаріусом договору купівлі-продажу автомобіля, стягнення матеріальних та моральних збитків. рішення набрало законної сили за наслідком розгляду в апеляційній інстанції.
МОТИВИ СУДУ
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Щодо доводів позивача на припинення застави у 2010 році в силу ст. 28 Закону України «Про заставу», суд зазначає наступне.
З Постанови Тернопільського апеляційного суду від 20.12.2022 року у справі №686/3324/22, яка набрала законної сили та має преюдиціальне значення, вбачається, що апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на час відчуження автомобіля, застава спірного транспортного засобу була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, а заборгованість за кредитним договором не погашена, заставодержателем не надавалась згода на відчуження заставного майна спірного автомобіля, обтяження заставою транспортного засобу виникло з моменту укладення договору застави (ще з 17 липня 2008 року), заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження.
Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що ОСОБА_1 придбав автомобіль за відсутності згоди заставодержателя на відчуження предмета застави, а за наявності відомостей про його обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження у відносинах з третіми особами є чинними та до нього перейшли обов`язки заставодавця вказаного автомобіля і він не може вважатися добросовісним набувачем.
В силу частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, обставини встановлені у зазначеній постанові є преюдиційними і не потребують повторного доказування при розгляді даної справи.
Таким чином, постановою Тернопільського апеляційного суду від 20.12.2022 року у справі № 686/3324/22, яка набрала законної сили та ухвалена за участю тих самих сторін, у задоволенні позову позивача про припинення обтяження рухомого майна було відмовлено. Суд у вказаній справі встановив, що застава автомобіля згідно кредитного договору є чинною. 
Предметом даного спору є стягнення вартості майна як безпідставно набутого на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.
Згідно ст. 1212 ЦК України, Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
З аналізу ст. 1212 ЦК України вбачається, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Тобто стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був обізнаний про чинність застави та наявність відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання ним заставного транспортного засобу, а також що до нього перейшли обов`язки заставодавця та добровільно надав відповідачу Предмет застави та відповідні повноваження згідно доручення, для реалізації предмету застави в рахунок погашення боргу боржника перед кредитором за кредитним договором. 
Таким чином, позивач добровільно погодився на настання для себе відповідних наслідків у зв`язку з набуттям права власності на предмет застави та добровільним його продажем з метою погашення існуючої кредитної заборгованості за кредитним договором.
На момент передачі позивачем транспортного засобу представнику ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» 09.05.2023 року на підставі акту приймання-передачі транспортного засобу, для майбутнього продажу від його імені, позивач не заперечував дійсність застави і добровільно передав Відповідачу транспортний засіб згідно довіреності, надав відповідні повноваження (довіреність) для його продажу від свого імені в рахунок погашення боргу боржника за кредитним договором.
Позивач, розуміючи наслідки своїх дій добровільно передав відповідачу транспортний засіб та надав повноваження (довіреність) для його реалізації в рахунок погашення боргу боржника за кредитним договором на підставі відповідних правочинів укладених між сторонами. 
Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.
Позивач передав транспортний засіб представнику відповідача добровільно для майбутнього продажу на підставі Акту приймання-передачі транспортного засобу (предмета застави згідно Договору про надання кредиту та заставу транспортного засобу №11373258000) укладеного 09.05.2023 та надав Довіреність б/н на вчинення відповідних дій представнику відповідача.
Позивач в односторонньому порядку від вказаного правочину не відмовлявся його в судовому порядку не визнано недійсним.
Відповідачем було продано автомобіль третій особі, проте як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідач здійснив продаж автомобілю від імені позивача, який надав всі необхідні повноваження згідно доручення для реалізації транспортного засобу з метою погашення заборгованості боржника. 
Згідно зазначеного Акту приймання-передачі, транспортний засіб був переданий позивачем відповідачу не у власність, а у володіння для його майбутнього продажу від імені позивача. 
Така послідовність дій позивача свідчить про наявність його чітко вираженої волі на передачу майна та надання згоди на його подальшу реалізацію в рахунок врегулювання заставних відносин. 
Враховуючи наведене, Передача майна у зазначений спосіб виключає можливість визнання такого майна як безпідставно набутого в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України.
Безпідставно набуті грошові кошти (майно) не підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України, якщо потерпіла особа знає, що в неї немає зобов`язання (немає обов`язку) для сплати коштів (передачі майна), проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктриниvenire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». 
У постанові КЦС ВС від 4 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 зазначено:
«Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Позивач, перераховуючи кошти відповідачу, які сторони спільно витрачали, знав, що між ними відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок), а тому поведінка позивача є суперечливою (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків)».
В справі що розглядається, передаючи відповідачу транспортний засіб для майбутнього продажу та задоволення вимог за кредитним договором, позивач погодився для настання для себе наслідків його дій. 
В справі, що розглядається, позивачем не надано доказів, що правова підстава для передачі позивачем та одержання відповідачем транспортного засобу в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/32963/23 від 06 лютого 2025 року на яку посилається позивач не встановлено припинення застави, як про це зазначає позивач.
Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема встановлено у постанові Хмельницького апеляційного суду у справі №686/32963/23 від 06 лютого 2025 року, грошові кошти у розмірі 140 000,00 грн. отримані від реалізації відповідачем транспортного засобу (предмета застави) на підставі довіреності наданої позивачем представнику відповідача, було враховано в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Договором про надання кредиту та заставу транспортного засобу № 1137325800 від 17.07.2008 року. Враховуючи наведене, відповідно до вказаної постанови не встановлено відсутність правової підстави отримання відповідачем грошових коштів від реалізації предмета застави. 
Таким чином судом в зазначеній постанові встановлено, що наявні підстави для зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошових коштів у розмірі 140000 грн., які отримані від реалізації транспортного засобу переданого позивачем, від платника ОСОБА_2 , призначення платежу оплата вартості заставного майна згідно договору купівлі-продажу від 18.05. 2024, продажу заставного транспортного засобу.
Стосовно постанови Тернопільського апеляційного суду у справі №686/13970/23 за позовом позивача до приватного нотаріуса Т.Палінчак про стягнення залишкової вартості даного автомобіля та стягнення моральної шкоди, на яку посилається позивач у позовній заяві, оскільки предметом розгляду не було встановлення факту припинення застави у відносинах позивача та відповідача, та така постанова не створює відповідних правових наслідків для сторін справи що розглядається. 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати КГС від 01.04.2019 у справі №904/2444/18, на яку посилається позивач, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.
За таких обставин предмет застави було продано заставодержателем у законний спосіб, відповідно до повноважень наданих позивачем для його продажу від імені позивача, а грошові кошти отримані відповідачем від реалізації предмета застави спрямовано в рахунок погашення заборгованості. Односторонній правочин (довіреність) надана позивачем представнику відповідачу для реалізації визначених у ній повноважень є чинною, недійсною не визнана, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України.
ЩОДО МОРАЛЬНОЇ ШКОДИ
Позивач посилається на завдання йому моральної шкоди, без належного обґрунтування наявності протиправної поведінки відповідача, якою завдано таку шкоду позивачу.
Оскільки в задоволенні основної вимоги про стягнення вартості майна судом відмовлено, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки в діях відповідача відсутній елемент протиправної поведінки та вини, що є обов`язковими умовами для застосування положень статей 23, 1167 ЦК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повною відмовою в задоволенні позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення вартості майна та компенсацію моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_5 )
Інформація про відповідача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» (Код ЄДРПОУ 34615314, адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд.40 х).

Суддя Ю.О. Матвєєва
18 червня 2026 року