Справа № 183/7808/26
№ 1-кп/183/2179/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року Дніпропетровська обл.
м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026047350000110 від 16.05.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепино, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, який має середню - спеціальну освіту, не одруженого, який офіційно не працює, не є особою з інвалідністю, має на утримані малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.12.2008 та виданого 03.12.2008 у справі № 2-4601 зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на утримання дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до його повноліття, починаючи з 24.10.2008 року.
Проте, ОСОБА_3 будучи обізнаним про те, що він має сплачувати присуджені судом аліменти, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, від сплати аліментів злісно ухиляється, чим порушує право свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.
Так, ОСОБА_3 достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно виконавчого листа Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області виданого 03.12.2008, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, починаючи з березня 2024 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів, що призвело до заборгованості. Будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин офіційно не працював, до центру зайнятості з метою працевлаштування не звертався, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини.
ОСОБА_3 тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього виконавчим листом зобов`язання по виплаті аліментів, та після письмового попередження державним виконавцем, про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, передбачену ст. 164 КК України, та необхідність погасити заборгованість зі сплати аліментів, продовжив ухилятись від сплати аліментів на користь Велигури (нині Помуран) Альони Магеррам - гизи на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Таким чином, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 01.12.2008 аліментів та систематично не сплачував кошти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів згідно рахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.06.2026 за період з березня 2024 року по травень 2026 року, включно в сумі 141798 грн. 50 коп., що сукупно складає суму виплат більш, ніж за три місяці відповідних платежів та є злісним ухиленням від сплати аліментів.
Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Письмовою заявою від 26.06.2026 р., яка складена в присутності захисника ОСОБА_9 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.164 КК України (тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів)), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Письмовою заявою від 26.06.2026 р. законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 не заперечувала проти розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має трьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Наведене характеризує обвинуваченого як особу, яка не є суспільно – небезпечною.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.
Таким чином, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, необхідно призначити покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин, саме таке покарання на переконання суду є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин.
Речовий доказ: комп`ютерний диск, який є додатком до протоколу допиту неповнолітнього потерпілого від 03.06.2026 р. – залишити зберігати в матеріалах судової справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1