У Х В А Л А
01 липня 2026 року
м. Київ
справа № 201/10684/22 
провадження № 61-6547ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу представника Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці» - адвоката Губи Валерії Валеріївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року в справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права власності на майно та за позовом Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права власності та
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року представник Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці» - адвокат Губа В. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
01 червня 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, а саме для уточнення вартості нерухомого майна; надання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.
Заявниці детально роз`яснено, в чому полягають недоліки касаційної скарги, спосіб їх усунення, а також наслідки невиконання ухвали суду.
Касаційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з таких підстав.
У червні 2026 року заявниця направила до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучила квитанцію про сплату судового збору в розмірі 10 225,50 грн; надала копію договору дарування від 27 квітня 2018 року; копію відомостей про оцінку земельної ділянки. Вказує, що вартість земельної ділянки, на якій розташоване спірне майно, становить 426 062,40 грн. Згідно з договором дарування від 27 квітня 2018 року нежитлового приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Спаська, 2-а, встановлено, що на момент укладення вказаного договору сторони встановили, що вказаний дар ними оцінюється в 150 000,00 грн. Виходячи з ціни земельної ділянки, сплачено судовий збір.
Водночас представником ОСОБА_1 - адвокатом Зінченко Г. В. надано звіт про незалежну оцінку майна від 12 червня 2026 року, з якого вбачається, що вартість нерухомого майна (молитовний будинок) за адресою: АДРЕСА_1 становить 10 468 749,86 грн.
Верховний Суд висновує, що заявниця не виконала вказівки суду щодо зазначення вартості спірного нерухомого майна, оскільки посилання на те, що неможливість отримання належного і допустимого доказу ринкової вартості спірного майна в межах розгляду даної справи, не може слугувати належним визначенням ціни нерухомого майна. Також належним чином не сплачено судовий збір.
Відповідно до частини першої статті 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Верховний Суд наголошує, що до відкриття касаційного провадження, у суду відсутня можливість здійснити перевірку матеріалів справи, зокрема, самої позовної заяви з додатками.
Таким чином, встановлені Верховним Судом недоліки касаційної скарги в ухвалі від 01 червня 2026 року заявницею не виконано, оскільки нею не зазначено вартості нерухомого майна з наданням доказів на їх підтвердження та не сплачено судовий збір у визначеному законом розмірі.
Указане перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.
Тому касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху та її повернення в разі неусунення недоліків), про що постановляється відповідна ухвала.
Частинами п`ятою і шостою статті 393 ЦПК України передбачено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) виснувала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури в суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення в справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі, оскільки згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України в разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці» - адвоката Губи Валерії Валеріївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2026 року в справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Релігійної організації «Релігійна громада православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права власності на майно та за позовом Релігійної громади Православна церква «Храм на честь Всемилостивого Спаса та Пресвятої Богородиці» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання права власності вважати неподаною та повернути заявниці.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко
І. М. Фаловська