ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 "11" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/817/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
секретар судового засідання Борисова Н.В.,
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідача: Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про стягнення 25542,00 грн заборгованості,
зазначає наступне:
Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (надалі – АМК України, Позивач), використовуючи підсистему “Електронний суд” Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (надалі – ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”, Відповідач) 25542,00 грн заборгованості, з яких 12771,00 грн штрафу та 12771,00 грн пені.
Фактичними підставами звернення із позовом до суду визначено те, що АМК України прийнято 11.04.2019 рішення № 71/10-р/к у справі № 71/5-19, яким накладено штраф на ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” у розмірі 12771,00 грн.
За наслідками розгляду справи № 923/556/19 відмовлено ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” у задоволенні вимог про визнання недійсним рішення від 11.04.2019 № 71/10-р/к у справі № 71/5-19.
Рішенням АМК України від 18.11.2019 № 71/26-р/к у справі № 71/5-19 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про розстрочення сплати штрафу.
З огляду на викладене, позивач зазначає про відсутність своєчасної та остаточної оплати накладеного штрафу, що наділяє правом вимагати його стягнення в судовому порядку разом із нарахованої пенею упродовж 02.10.2019 – 10.02.2026 років.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2026 позовній заяві АМК України присвоєно єдиний унікальний номер судової справи – 916/817/26 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для її розгляду.
Розпорядженням Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 відповідно до частини 7 статті 147 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2026 прийнято позовну заяву АМК України до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/817/26, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 квітня 2026 року.
Надіслана ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали про відкриття провадження у справі повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.
З метою додаткового сповіщення ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про судове провадження судом розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2026 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30 квітня 2026 року.
Надіслана ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали від 14.04.2026 повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.
З метою додаткового сповіщення ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про судове провадження судом розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14 травня 2026 року.
Надіслана ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали від 30.04.2026 повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.
З метою додаткового сповіщення ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про судове провадження судом розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.05.2026 відкладено розгляд справи на 11 червня 2026 року.
Надіслана ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу копія ухвали від 30.04.2026 повернулась неврученою із відміткою поштової установи про відсутність адресата за вказаною адресою.
З метою додаткового сповіщення ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про судове провадження судом розміщено оголошення на офіційному сайті судової влади України.
У призначене на 11.06.2026 судове засідання, як і жодне інше, представник ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” не з`явився. Підстав неявки суду не повідомлено. АМК України представлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника. 
Положеннями частини 4 статті 120 ГПК України передбачено, що ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Кузнецов та інші проти Російської Федерації” зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи “Серявін та інші проти України”, “Проніна проти України”), з якої випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах (частини 1 та 4 статті 10 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”).
Частиною 2 статті 27 ГПК України встановлено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Виходячи зі змісту статей 120,242 ГПК, пунктів 11,17,99,116,117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 908/1724/19, від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19 та від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21).
Окрім того, у відповідності до приписів пункту 76 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 із змінами, для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України “Про поштовий зв`язок”, цих Правил. 
Ухвали Господарського суду Одеської області надсилались на адресу ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте отримання їх Відповідачем залежить від суб`єктивної поведінки останнього, відтак надіслана кореспонденція суду вважається врученою належним чином, а Відповідач – обізнаним про призначенні судові засідання.
Додатково, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
В процесі розгляду справи представник Університету підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, представник Міської ради підтримував позицію Університету.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
В ході розгляду справи представник АМК України підтримував заявлені позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.
Письмового відзиву від ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” до Господарського суду Одеської області як і інших клопотань або заяв не надходило, у зв`язку з чим, у відповідності до частини 4 статті 13 та частини 9 статті 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
11 червня 2026 року в судовому засіданні судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Повідомлено, що повне рішення буде складено 22 червня 2026 року.
Приписами статті 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, суд встановив: 
11 квітня 2019 року адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 71/10-р/к у справі № 71/5-19, відповідно до якого визнано, що ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (ідентифікаційний код юридичної особи 41170804) вчинено порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу голови Відділення від 25.09.2018 № 71-02/885 у встановлені головою територіального відділення строки (пункт 1). За порушення, визначене у пункті 1 резолютивної частини рішення, накладено на ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” штраф у розмірі 12771,00 грн (пункт 2)
15 квітня 2019 року АМК України надіслано копію рішення від 11.04.2019 № 71/10-р/к у справі № 71/5-19 ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”.
Відповідно до оприлюдненої в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації 03.07.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Приватного підприємства ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (ідентифікаційний код 41170804) з вимогами, спрямованими до Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України (ідентифікаційний код 21292403), про визнання недійсним рішення № 71/10-р/к від 11.04.2019.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.07.2019 відкрито провадження у справі № 923/556/19 за позовом ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” до Херсонського обласного територіального відділення Антимономольного комітету України про визнання недійсним рішення № 71/10-р/к від 11.04.2019.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 01.10.2019 у справі № 923/556/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”.
01 листопада 2019 року ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” звернулось до АМК України із заявою, в якій посилаючись на отримання 15.05.2019 рішення від 11.04.2019 № 71/10-р/к у справі № 71/5-19 ПП, складне фінансове становище підприємства, просить розстрочити сплату штрафу рівними частинами на 12 місяців до 01 листопада 2020 року.
18 листопада 2019 року адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 71/26-р/к у справі № 71/5-19 про відмову у задоволенні заяви ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про розстрочення виконання рішення (у вказаному рішенні зазначено, що ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” зверталось із позовом, справа 923/556/19, про оскарження рішення АМК України, однак у задоволенні позову відмовлено).
28 листопада 2019 року Антимонопольним комітетом України прийнято розпорядження № 23-рп, відповідно до якого вирішено, припинити 01 червня 2020 року, зокрема Херсонське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 21292403) шляхом приєднання до Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 20992104).
Визначено Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 20992104) правонаступником всіх майнових прав та обов`язків Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (ідентифікаційний код 21292403).
Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, в тому числі: правові засади і гарантії підприємництва; правила конкуренції та норми антимонопольного регулювання; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.
Частиною 1 статті 3 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (тут і надалі в редакцій чинній на час ухвалення 11.04.2019 рішення АМК України) встановлено, що законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України “Про Антимонопольний комітет України”, “Про захист від недобросовісної конкуренції’, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.
Відповідно ж до положень статті 4 Закону України “Про захист економічної конкуренції” державна політика у сфері розвитку економічної конкуренції та обмеження монополізму в господарській діяльності, здійснення заходів щодо демонополізації економіки, фінансової, матеріально-технічної, інформаційної, консультативної та іншої підтримки суб`єктів господарювання, які сприяють розвитку конкуренції, здійснюється органами державної влади, органами місцевого самоврядування та органами адміністративно-господарського управління та контролю (частина 1).
Суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію (частина 2).
Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України (частина 4).
Органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його повноважень у сфері підтримки й захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму та контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції (частина 5).
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” (тут і надалі в редакцій чинній на час ухвалення 11.04.2019 рішення АМК України) Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці. 
Відповідно до статті 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; сприяння розвитку добросовісної конкуренції.
Приписами статті 4 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.
Частиною 1 статті 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” встановлено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції тощо.
Відповідно до статті 51 Закону України "Про захист економічної конкуренції” порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення в межах його компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки.
Згідно зі статтею 22-1 цього ж Закону, суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівник, фізичні особи зобов`язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених чинним законодавством про захист економічної конкуренції.
З урахуванням статті 19 та частини 1 статті 25 Господарського кодексу України (тут і надалі в редакцій чинній на час ухвалення 11.04.2019 рішення АМК України) суб`єкти господарювання мають усвідомлювати можливість настання як певного обмеження їх діяльності з точки зору дотримання конкурентного законодавства, так і відповідальності за його порушення.
Згідно із статтею 52 Закону України “Про захист економічної конкуренції” органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання, серед яких юридичні особи (частина 1). 
Відповідно ж до приписів статті 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки; невиконання рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України або їх виконання не в повному обсязі.
Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене, зокрема, пунктом 13 статті 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.
Як зазначалось судом, 11.04.2019 АМК України прийнято рішення № 71/10-р/к у справі № 71/5-19, відповідно до якого визнано, що ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (ідентифікаційний код юридичної особи 41170804) вчинено порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу голови Відділення від 25.09.2018 № 71-02/885 у встановлені головою територіального відділення строки (пункт 1). За порушення, визначене у пункті 1 резолютивної частини рішення, накладено на ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” штраф у розмірі 12771,00 грн (пункт 2)
15 квітня 2019 року АМК України надіслано копію рішення від 11.04.2019 № 71/10-р/к у справі № 71/5-19 ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”.
Відповідно до приписів частини 3 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. 
Відповідно до частин 7 і 9 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Комітету стягують штраф та пеню у судовому порядку; суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.
Відповідно до статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Так, у силу приписів частини 1 статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Правова позиція Верховного Суду стосовно вказаної вище норми є послідовою, сталою та неодноразово висловлювалася, зокрема, про таке: за приписами частини 1 статті 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачені вказаною нормою строки оскарження рішень АМК не може бути відновлено; зазначені строки є присічними (близька за змістом правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 27.06.2020 у справі № 905/1605/19, від 12.02.2019 у справі № 915/352/18, від 08.07.2019 у справі № 915/756/18, від 27.08.2019 у справі № 922/3685/18 від 23.04.2019 у справі № 910/6538/18, від 14.03.2023 у справі № 910/4518/22, від 20.04.2023 у справі № 910/20438/21; від 18.05.2023 у справі № 904/4203/20).
ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” реалізовано право на оскарження означеного рішення АМК України до Господарського суду Херсонської області, а саме провадження у справі № 923/556/19 відкрито 08.07.2019, а 01.10.2019 судом відмолено у задоволенні позовних вимог ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС”.
Після чого, 01.11.2029 ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” звернулось до АМК України із заявою про розстрочення рішення суду, у задоволенні якої відмовлено останнім шляхом прийняття 18.11.2019 відповідного рішення.
При цьому, у подані заяві ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” визнає факт отримання рішення 15 травня 2019 року.
Сторони у справі не ставлять під сумнів та не оскаржують в межах даної справи факт ухвалення АМК України 11.04.2019 рішення № 71/10-р/к у справі № 71/5-19, так і факт отримання ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” вказаного рішення 15 травня 2019 року.
Відповідно до статті 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про: стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.
Відтак, оскільки рішення АМК України від 11.04.2019 № 71/10-р/к є чинним, суд доходить до висновку про доведення АМК України наявності правових підстав для стягнення з ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” до Державного бюджету України 12771,00 штрафу, у зв`язку із відсутністю своєчасної та остаточної оплати накладеного рішенням штрафу упродовж двох місяців з дня його отримання.
Окрім стягнення 12771,00 грн штрафу АМК України заявлено вимогу про стягнення з ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” 12771,00 грн пені, у зв`язку із відсутністю оплати штрафу після спливу двомісячного строку, нарахованих упродовж 02.10.2019 – 10.02.2026 років.
Відповідно до частини 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.
При цьому нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.
Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Стала судова практика Верховного Суду визначає, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції – від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2022 у справі № 917/530/21, від 11.06.2019 у справі № 910/9272/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18 та від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18).
З огляду на правову конструкцію частини 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” та реалізацією ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” права на оскарження рішення № 71/10-р/к до господарського суду (справа № 923/556/19), суд доходить до висновку, що упродовж розгляду справи з моменту відкриття провадження у справі до ухвалення судового рішення відсутні правові підстави для нарахування пені упродовж 08.07-01.10.2019.
Перевіривши представлений АМК України розрахунок пені, судом встановлено відповідність методології нарахування приписам законодавства України, а саме наявні правові підстави для нарахування пені упродовж 02.10.2019 (наступний день після ухвалення рішення у справі № 923/556/19 – 10.02.2026) – 10.02.2026 років.
Відтак, у АМК України наявне право на нарахування пені упродовж 2324 днів (12771,00 грн * 1,5% * 2324 = 445208,68 грн), однак приписи частини 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” визначають, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. 
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про доведення АМК України наявності правових підстав для стягнення з ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” до Державного бюджету України 12771,00 грн пені, нарахованої у зв`язку із відсутністю своєчасної та остаточної оплати штрафу, накладеного рішенням АМК України від 11.04.2019 № 71/10-р/к.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1-3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам – учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
У рішенні від 03.01.2018 “Віктор Назаренко проти України” (Заява № 18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції “справедливого судового розгляду” у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Вони вимагають “справедливого балансу” між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (рішення у справі “Беер проти Австрії” (Beer v. Austria), заява № 30428/96, пункти 17,18, від 06 лютого 2001 року).
Стосовно розподілу судового збору господарський суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України „Про судовий збір” судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до статті 7 Закону України ,,Про Державний бюджет України на 2026 рік” …прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2026 року складає 3328,00 грн… 
Підпунктами 1 та 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір” визначено ставки судового збору за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру – 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру – 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України „Про судовий збір” при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Звертаючись із позовом АМК України у відповідності до підпункту 1 пункт 2 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” сплачено до Державного бюджету України 2662,40 грн судового збору (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб * 0,8).
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, стягненню з ПП “ТК ЕНЕРГОТРАНС” на користь АМК України підлягає 2662,40 (відповідне пропорційне співвідношення у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України).
Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до відповідача: Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” про стягнення 25542,00 грн заборгованості задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (73032, м. Херсон, вул. Дровніка, буд. 126, Код ЄДРПОУ 41170804) до Державного бюджету (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») штраф у розмірі 12771/дванадцять тисяч сімсот сімдесят одна/грн. 00коп. та пеню у розмірі 12771/дванадцять тисяч сімсот сімдесят одна/грн. 00коп.
Стягнути з Приватного підприємства “ТК ЕНЕРГОТРАНС” (73032, м. Херсон, вул. Дровніка, буд. 126, Код ЄДРПОУ 41170804) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (код ЄДРПОУ 20992104, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000008516, банк – Державна казначейська служба України, МФО 820172) 2662/дві тисячі шістсот шістдесят дві/грн 40коп. витрат зі сплати судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Накази видати в порядку статті 327 ГПК України. 
Повний текст складено 22 червня 2026 р.

Суддя С.Ф. Гут