Справа № 442/3548/26
Провадження №3/442/738/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

19 травня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Курус Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Головного управління ДПС у Львівській області про притягнення до відповідальності:
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді директора ТзОВ «Левімпекс», проживаючого на АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст.163-1 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
Директор ТзОВ «Левімпекс» ОСОБА_1 вчинив правопорушення щодо ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку. У результаті чого порушено п.189.1 ст. 189, п. 198.5 ст.198, п.199.1 ст.199, п.200.1 п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення №013150 серії ГУ ЛВ №1941ж-13/13-01-07-07.
На час судового розгляду зазначеної справи правопорушник на розгляд справи не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Положеннями ч. 2 ст. 268 КУпАП передбачений виключний перелік статей при розгляді справ, за якими присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП до вказаного переліку не входить, а тому присутність ОСОБА_1 у судовому засіданні не є обов`язковою.
Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи вищевказане, а також строк на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачений ст. 277 КУпАП, вважаю за можливе розглядати справу на підставі письмових доказів наявних в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням судді при розгляді справи про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа), розглядаючи та вирішуючи справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 163-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Факт вчинення даного адміністративного правопорушення стверджується : протоколом про адміністративне правопорушення №013150 серії ГУ ЛВ від 05.05.2026; витягом з акту документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Левімпекс» від 22.04.2026 №16770/13-01-07-07/40253418 щодо дотримання податкового законодавств при декларуванні за лютий 2026, листами Головного управління ДПС у Львівській області щодо повідомлення ОСОБА_1 про складання щодо протоколу про адміністративне правопорушення, за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ «Левімпекс» від 23.04.2026 та від 05.05.2026.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Враховуючи вищенаведене, вбачаю в діях ОСОБА_1 ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП України.
При визначенні адміністративного стягнення, враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, а також враховуючи обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, приходжу до висновку про необхідність застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Крім того, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн., який також підлягає стягненню з порушника на користь держави.
Керуючись ч.1 ст.163-1, ст.ст.283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665,60 грн. в дохід держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.
Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Курус Р.І.