Справа № 930/3054/25   
Провадження № 3/930/119/26 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2026 м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Науменко С.М. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст.130 та ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду Вінницької області надійшли адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 538349, 12.12.2025 о 01:30 год в м. Немирів по вул. Молодіжній гр. ОСОБА_1 керував ТЗ марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, нечітка вимова, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці чи в медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чим порушив п. 2.5. ПДР України, відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів.
Відповідно до протоколу № 538347 від 12.12.2025, 12.12.2025 о 01:00 хв в м. Немирів по віл. Молодіжній, гр. ОСОБА_1 керував ТЗ марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку ТЗ, яку поліцейський здійсним шляхом увімкнення проблискового маячка, синього і червоного кольору та увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив п. п. 2.4. та 8.9.б. ПДР України, чим порушив п. 2.4 ПДР України – невиконання водіями вимог про зупинку.
В судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав, пояснив, що він не керував автомобілем.
Суд дослідивши матеріали справ приходить до наступного.
Відповідно до вимог статей 245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306, Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001№ 1306 (Далі - ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
За пунктом 1.3.ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 ПДР).
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність в тому числі за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі Інструкції), а також «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ 17.12.2008 № 1103 (Далі Порядок).
Згідно зі ст. 2 Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Із матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 538349 від 12.12.2025 відносно ОСОБА_1 складено за порушення п. 2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається що огляд у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння не проводився, у зв`язку з відмовою.
Окрім цього до матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП ім. Ющенка відповідно до змісту якого, огляд гр. ОСОБА_1 не проводився, у зв`язку з відмовою.
Під час дослідження відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, долучених до матеріалів справи, судом встановлено наступне.
Працівники патрульної поліції зупинили транспортний засіб. Після зупинки один із поліцейських підійшов до автомобіля з боку пасажира, де перебував ОСОБА_1 , який заперечував факт керування цим автомобілем.
Щодо порядку проведення огляду: поліцейські запитали в ОСОБА_1 , чи погоджується він пройти медичний огляд, та запропонували відвезти його до лікарні м. Вінниці, на що той дав згоду. 
Водночас йому не було роз`яснено право на проходження огляду на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу. Після цього поліцейський повідомив ОСОБА_1 про складення протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Порядок огляду на стан сп`яніння визначений ст. 266 КУпАП, «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до ч. 6 розділу І Інструкції «Про порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ч. 7 розділу І вказаної інтрекції)
Однак, як встановлено судом з відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, працівники патрульної поліції зазначеного порядку не дотримались: вони не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів, а одразу запропонували йому проїхати до лікарні. 
Вказане суперечить змісту протоколу про адміністративне правопорушення та долученому до матеріалів справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається що огляд у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння не проводився, у зв`язку з відмовою, однак, як встановлено працівники поліції фактично не пропонував ОСОБА_1 пройти огляд саме з використанням спеціальних технічних засобів — відповідна пропозиція у такій формі в ході відеозапису зафіксована не була.
Таким чином, передбачений порядок дій був порушений, адже направлення водія до медичного закладу є лише похідним заходом, застосування якого можливе виключно після відмови від огляду на місці зупинки або незгоди з його результатами — обставин, які у цій справі не виникли.
Окрім порушеного порядку, слід зазначити, що суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Разом з тим, з переглянутих судом в судовому засіданні відеозаписах, долучених до матеріалів справи, суд не може встановити, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та під час керування ним був зупинений працівниками поліції, оскільки на цих записах не зафіксовано факт керування водієм останнім транспортним засобу.
Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Згідно з роз`ясненнями п.24 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії слід звернути увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Конституційний Суд України у рішенні від 26.02.2019 № 1-р/2019 у справі № 1-135/2018 (5846/17) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово наголошував на тому, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпції.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. При цьому суд не вправі самостійно змінювати, на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, враховуючи наявні докази по справі, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, виходячи з зазначених вище підстав.
За таких обставин, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт його відмови від огляду у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про відсутність у діях останнього поді та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, у справах про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Враховуючи, що відповідно до протоколу адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, датою вчинення ОСОБА_1 правопорушення зазначено 12.12.2025 та станом на дата розгляду справи по справі закінчилися строк накладення стягнення передбачені ч. 2 ст.38 ч. 2 КУпАП, тому суд приходить до висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 38, ч. 1 ст. 122-12, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя -,

ПОСТАНОВИВ:

Об`єднати в одне провадження справи за № 930/3054/25 та № 930/3055/25 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2, присвоїти об`єднаній справі № 930/3054/25.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:        С.М. Науменко