Справа № 523/17950/25
Провадження №2/523/3495/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді - Аліної С.С.
за участю секретаря судового засідання – Томілко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради, про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,- 

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради, в якому просить: 
-визнати неправомірним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сухового Пилипа Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер :27762118 від 05.01.2016 р. про державну реєстрацію права спільної часткової власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по частки приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 ; 
-стягнути з відповідачів судові витрати.
Обґрунтовує позовні вимоги тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.04.2005 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ ОМР від 21.04.2005 року №190832 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві власності 322/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 в рівних частках.
04.07.2005 року право власності зареєстровано у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису 3415 в книзі 573пр-51 по 322/3000 частки за кожним співвласником.
Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 10.07.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві власності 321/1000 частка квартири спільного заселення АДРЕСА_3 .
Згідно листа КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР від 25.10.2024 року за №218-К/01-07 з 10.07.2015 року вищевказана квартира спільного заселення складається з номерів АДРЕСА_3 .
Зазначене відбулося у зв`язку з тим, що головним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_4 (родина ОСОБА_6 ), яка складалася з двох житлових кімнат площею 11,9+17,4 кв.м. була зроблена пере прописка 20.07.2007 р. з квартири АДРЕСА_5 (2 житлові кімнати). Підставою для цього став ордер №142 виданий ТОВ «Одеський ливарний завод». Кількість житлових кімнат, житлова площа та загальна площа квартири спільного заселення залишилася не зміною, тобто: 6 ( шість) житлових кімнат, житлова площа квартири спільного заселення складає 92,9 кв.м., загальна площа квартири спільного заселення -155,2 кв.м. Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 з нумерацією квартир спільного заселення АДРЕСА_7 та квартир АДРЕСА_7 є один і те й самий об`єкт.
На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер :27762118 від 05.01.2016 року, державний реєстратор Суховий Пилип Іванович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області у Державному реєстрі речових прав зареєстрував право власності по частки на приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На думку позивача у рішенні державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сухового Пилипа Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 27762118 від 05.01.2016 року було помилково зареєстровано право власності за відповідачами по частки приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , тому як їм належить на праві власності лише 321/1000 частка вищевказаної квартири.
Отже, державним реєстратором було допущено помилку та замість реєстрації за кожним власником права власності по 321/2000 частин вищевказаної квартири було зареєстровано по частки вищевказаної квартири.
17.09.2024 року діяльність Головного територіального управління юстиції в Одеській області як юридичної особи припинено.
22.05.2025 року до Юридичного департаменту Одеської міської ради подана заява про проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по 322/3000 частки приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 .
28.05.2025 року було прийнято рішення №79145114 про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з наявною суперечністю між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме наявністю державної реєстрації по частки за іншими співвласниками за вищевказаною адресою.
Позивачка вказує, що виправлення помилки, відомостей, що впливають на права третіх осіб, здійснюється державним реєстратором виключно за наявності згоди таких осіб або на підставі судового рішення.
Між Позивачем та Відповідачами не досягнуто домовленості щодо звернення до органу державної реєстрації прав на нерухоме майно для виправлення вищевказаної помилки.
Дані обставини стали підставою для звернення до суду.
Позивачка просить суд позов задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 04.09.2025р. відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 27.10.2025 року на 10год.05хв.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 12.11.2025р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сєдової Л.П. про витребування доказів. Суд витребував від Юридичного департаменту Одеської міської ради копію реєстраційної справи по квартирі спільного заселення № НОМЕР_3 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 .
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 12.11.2025р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сєдової Л.П. про витребування доказів в цивільній справі. Суд витребував від Юридичного департаменту Одеської міської ради копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер 51437935 від 05.01.2016р.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 18.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.03.2026 року на 10 годин.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Сєдова Л.П. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Сєдової Л.П. про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, про причини не явки суду не повідомили. До суду не надходили будь -які письмові заяви від відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 взагалі.
У судове засідання представник третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини не явки суду не повідомив.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які були повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. 
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради, про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є не обгрунтованою, є не доказаною, задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 10 ЦПК суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Судом встановлено , що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 10.07.2015 року, яке видано Департаментом міського господарства Одеської міської ради, на підставі розпорядження органу приватизації від 10.07.2015 року №230970, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 12-40375, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками в рівних частках 321/1000 частини квартири АДРЕСА_13 (321/1000 складає 49,81 кв.м. загальної пл. квартири АДРЕСА_1 (арк.сп.54).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та їх обтяжень №51437935 від 05.07.2016 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 826222451101, співвласниками приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_14 - є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у рівних частках по частки (арк.сп.135).
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.04.2005 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 21.04.2005 року №190832 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить на праві власності 322/1000 частин квартири спільного заселення АДРЕСА_2 , в рівних частках 322/1000 частин складають 50,0 кв.м. загальної площі квартири спільного заселення 218,220,207,209,21. Квартира ( приміщення квартири спільного заселення) становить загальну площу - 155,2 кв.м.
04.07.2005 року право власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровано у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» номер запису 3415 в книзі 573пр-51 по 322/3000 частки за кожним співвласником (а.с.9-10).
Відповідно до копії листа КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР від 25.10.2024 року за №218-К/01-07 з 10.07.2015 року вивченням матеріалів архівних справ з приватизації житла за адресою АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_13 приватизовані наступні квартири:
322/1000 частини квартири спільного заселення №218, 220, 207, 209, АДРЕСА_4 ,приватизовані 21.04.2005р. та належать на правах спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в рівних частках на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради від 21.04.2005 року №190832, та оформлено свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 21.04.2005 року на об`єкт приватизації з нумерацією кімнат №218,220,207,209,211. Для приватизації житла родина ОСОБА_7 надала довідку ЖКВ Одеського заводу «Центролит» про склад сім`ї наймача квартири, в якій мешкають 3 наймачів, та займані ними приміщення, де було зазначено нумерація квартири АДРЕСА_7 . У нумерації квартир помилок не виявлено.
З 10.07.2015 року квартира спільного заселення складається з номерів АДРЕСА_4 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 .
Зазначене відбулося у зв`язку з тим, що головним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_4 (родина ОСОБА_6 ), яка складалася з двох житлових кімнат площею 11,9+17,4 кв.м. була зроблена пере прописка 20.07.2007 р. з квартири АДРЕСА_17 , АДРЕСА_8 (2 житлові кімнати). Підставою для цього став ордер №142 виданий ТОВ «Одеський ливарний завод». Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_2 від 10.07.2015р. видано на 321/1000 частини квартири спільного заселення за алресою АДРЕСА_18 . 
При цьому кількість житлових кімнат, житлова та загальна площа квартири спільного заселення залишились не зміною тобто: 6 ( шість) житлових кімнат житлова площа складає 92,9 кв.м., загальна площа квартири спільного заселення -155,2 кв.м. 
Об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_6 з нумерацією квартир спільного заселення АДРЕСА_7 та квартир АДРЕСА_7 є один і той самий об`єкт. (арк.сп.11).
Відповідно до рішення про відмову в проведені реєстраційних дій №79145114 від 28.05.2025р. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Карпухіна Лілія Володимирівна, Юридичний департамент Одеської міської ради, Одеська обл., розглянувши заяву від 22.05.2025 р. за реєстраційним номером 6705.9709 (далі - Заява) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій:
- наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:-відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; -відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; -відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;-наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості;-наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; Також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно з пунктом 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав. Відповідно до ч.3 статті 10 Закону, під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи, були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Згідно відомостей Державного реєстру прав об`єкт нерухомого майна квартира спільного заселення 207,209,211,218,220 за адресою АДРЕСА_6 зареєстрована у Державному реєстрі прав (розділ№826222451101) по за іншими співвласниками. Окрім того у Державному реєстрі прав наявні зареєстровані обтяження. Враховуючи вищевикладане провести державну реєстрації права власності, з заявниками по 322/3000 частки на квартиру спільного заселення 207,209,211,218,220 за адресок АДРЕСА_6 не є можливим. (а.с.14).
На виконання ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 12.11.2025 року до суду з Юридичного департаменту Одеської міської ради 17.12.2025 року надійшли копії реєстраційної справи № 826222451101 на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_19 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_16 на 24 аркушах, а також роздруковані та завірені скан-копії документів із зазначеної реєстраційної справи, які містяться в електронному вигляді у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 37 аркушах (а.с.42-110).
На виконання ухвали Пересипського районного суду м. Одеси від 03.02.2026 року до суду з Юридичного департаменту Одеської міської ради 03.03.2026 року надійшла копія витягу з реєстраційної справи № 826222451101 на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_6 – на 4-х аркушах ( арк.сп.132-136).
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Згідно з частинами другою та третьою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частин першої та другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.
Пункт 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Пунктом 40 Порядку визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, іншими законами України та цим Порядком.
Судом встановлено, також вбачається із матеріалів справи, що державний реєстратор під час державної реєстрації права власності, стосовно нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_18 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , діяв виключно у межах і у спосіб, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року по справі №367/2020/15-ц звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.
У постанові від 28.08.2018 року по справі 925/1265/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності (користування) іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. 
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Визначення позивачем у позові складу сторін у справі ( позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав ( свобод, інтересві) особа, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які до цього причетні.
При таких обставинах, суд вважає, що вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову у позові.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Оскаржувана постанова відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
В силу ст.13 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обгрунтування позовних вимог.
Також, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.
При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради, про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265, ЦПК України, ст.ст. 41 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-
ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи Юридичного департаменту Одесьої міської ради, про визнання неправомірним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовити.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Пересипський районний суд м. Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 25.05.2026 року. 

Суддя: Аліна С.С.