ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1838/26 Справа № 199/2026/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЛИСЕНКО В. О. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Макарова М.О., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Рвачова О.О. (в режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Рвачова Олексія Олександровича, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою суду від 19 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягненняу виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто на підставі ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2026 о 21:50 годині водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Набережній Заводській, 52 керував транспортним засобом «ВАЗ 210990-20», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло; неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення або вирішити питання щодо можливості більш м`якого стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Захисник вказує на те, що у водія ОСОБА_1 не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, відповідно не було підстав для направлення водія для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Також водію ОСОБА_1 не були роз`яснені права, передбачені ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у зв`язку з чим всі докази у справі слід визнати недопустимими. При цьому ОСОБА_1 не був відсторонений від керування автомобілем, що переконливо свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що він міг перебувати в стані наркотичного сп`яніння. Крім того, співробітники поліції не ознайомлювали ОСОБА_1 зі змістом направлення на огляд в заклад охорони здоров`я та не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння згідно направлення; та йому як водію не вручили копію такого направлення, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Захисник просив також не враховувати долучений до справи рапорт, як доказ у справі з огляду на правову позицію КАС ВС від 20.05.2020 у справі № 524/5741/16-а, разом з тим посилався на практику місцевих судів як судів першої інстанції у справах про адміністративні правопорушення. 
У судовому засіданні під час перегляду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи.
Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції надав належну правову оцінку доказам, обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
З оскаржуваної постанови вбачається, що місцевий суд в повному обсязі виконав вимоги ст. 280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, посилаючись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, які перевірені та досліджені під час апеляційного перегляду справи.
Тому постанова суду першої інстанції про визнання винуватим ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 583201 від 04.02.2026, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, слідує, що 04.02.2026 о 21:50 год. водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі по вул. Набережній Заводській, 52 керував транспортним засобом «ВАЗ 210990-20», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло; неприродна блідість. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 583201 від 04.02.2026 в розділі 13. «Підпис особи, якій роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП» міститься підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків. 
Згідно з направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, водій ОСОБА_1 мав ознаки наркотичного сп`яніння: зіниці очей звужені та не реагують на світло; неприродна блідість; направлявся працівниками поліції до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Огляд водія не проводиться у зв`язку з його відмовою. Направлення підписане працівником поліції, що його складав.
З відеозапису з бодікамер працівників поліції вбачається, що водій ОСОБА_1 у місті Дніпрі керував транспортним засобом «ВАЗ 210990-20» та був зупинений працівниками поліції. ОСОБА_1 повідомив працівникам поліції, що керує даним автомобілем 4 дні. Працівники поліції, здійснивши поверхневий огляд водія та салону автомобіля, запропонували останньому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 погодився та сів до салону службового автомобіля поліції, який почав рух. Відповідно до запису з бодікамери 471422 о 22:01 год. під час руху ОСОБА_1 запитав, чи довго буде проходити процедура його огляду та чи можна туди не їхати. На запитання поліцейської: «Ви не хочете проходити огляд?», він відповів: «Так». Водію було роз`яснено, що за відмову проходити огляд на стан сп`яніння буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, який буде направлений до суду, оскільки у водія були виявлені ознаки сп`яніння, на що водій погодився, відповівши, що він поспішає, оскільки йому треба ще встигнути зробити покупки.
У суді першої інстанції захисником Рвачовим О.О. було долучено до матеріалів справи копію висновку КП «ДБКЛПД» ДОР від 05.03.2026, згідно з яким ОСОБА_1 15.02.2026 о 10:10 год. самостійно пройшов огляд на стан сп`яніння і у нього ознак сп`яніння не виявлено. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння та посилання захисника на висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 05.03.2026, відповідно до якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак наркотичного сп`яніння, як на підставу для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, є помилковими, оскільки ОСОБА_1 інкриміновано факт відмови від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку, а не факт керування ним транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння.
Надаючи оцінку факту самостійного проходження огляду водієм на стан сп`яніння, суддя звертає увагу на те, що порядок огляду особи на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я врегульовано ч. 4 ст. 266 КУпАП, яка визначає, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
При цьому апеляційний суд враховує, що згідно з висновком від 05.03.2026 ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння о 10:10 годині 15.02.2026, тобто пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення та за відсутності поліцейського, що суперечить імперативним приписам ч. 4 ст. 266 КУпАП. 
Відтак висновок КП «ДБКЛПД» ДОР від 05.03.2026 не відповідає вимогам ч. 4 ст. 266 КУпАП та п. 9 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП та Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 з додатком ІІ до нього, у зв`язку із чим такий висновок з огляду на положення ч. 5 ст. 266 КУпАП не може бути визнаний допустимим доказом у справі. 
Крім того, законодавство про адміністративне правопорушення не передбачає можливості оспорювання водієм встановлених уповноваженою особою ознак наркотичного сп`яніння, оскільки підстави вважати, чи перебувають особи у стані сп`яніння, відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд.
Так, відповідно до п. 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 № 1103, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Згідно з ч. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затвердженої наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином, саме на поліцейських законодавцем покладено обов`язок доставки особи до найближчого закладу охорони здоров`я для проведення відповідного медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. При цьому законом не визначено жодної можливості для водія, у якого працівники поліції виявили ознаки наркотичного сп`яніння та відсторонили від керування транспортним засобом.
Отже, законом встановлено чіткі вимоги до проведення огляду водія з метою визначення стану наркотичного сп`яніння, зокрема визначено перелік медичних закладів, яким надається право на проведення такого огляду, крім того, такий огляд обов`язково повинен бути проведений лікарем у присутності працівників поліції.
Таким чином апеляційний суд вважає, що досліджені та покладені в основу рішення суду першої інстанції докази, які були перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими у розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки складені уповноваженими особами, відповідно до процедури їх збирання та у своїй сукупності дають підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у відмові особи, яка керує транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, від проходження в установленому законом порядку огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння при обставинах встановлених постановою суду від 19 травня 2026 року, чим було порушено вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника Рвачова О.О. про те, що у водія ОСОБА_1 не були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння суперечить матеріалам справи. Зокрема, згідно з відеозаписом поліцейська Остапчук Т.А. оголошує водію про виявлення у нього ознак сп`яніння; водій ОСОБА_1 слідує до закладу охорони здоров`я разом із поліцейськими з метою проходження огляду на стан сп`яніння, але під час руху відмовляється проходити такий огляд. При цьому відмова водія ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння не пов`язана з діями працівників поліції, водій не заперечує факт виявлення у нього ознак сп`яніння, про що свідчить матеріал відеозапису.
Ознаки сп`яніння зазначені поліцейським в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та в протоколі про адміністративне правопорушення, копію якого було вручено ОСОБА_1 і останній під підпис був ознайомлений з ним та зауважень щодо його змісту не висловлював.
Згідно з положеннями п. 1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як зазначено у п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння на національному рівні закріплений у КУпАП, розділі ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затверджена наказом МВС 07.11.2015 №1395, зареєстрована в Мінюсті України 10.11.2015 №1408/27853), розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затверджена спільним наказом МВС та МОЗ 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрована в Мінюсті України 11.11.2015 за № 1413/27858) і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (затверджений постановою КМУ 17.12.2008 № 1103, з наступними змінами).
Відповідно до п. 12 розділу IІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За приписами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що під час спілкування з водієм ОСОБА_1 працівниками поліції у останнього були виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей звужені та не реагують на світло; неприродна блідість. 
На переконання апеляційного суду дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції не було складено письмового направлення водія на проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я – не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи таке направлення щодо ОСОБА_1 наявне.
Доводи захисника Рвачова О.О. про те, що співробітники поліції не ознайомлювали водія ОСОБА_1 зі змістом направлення на огляд в заклад охорони здоров`я та не пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння згідно направлення є необґрунтованими, оскільки згідно Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 за № 1452/735 факт складення направлення на огляд водія у закладі охорони здоров`я є підставою для уповноваженого лікаря здійснити медичний огляд водія з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є підставою для закладу охорони здоров`я здійснити огляд особи на стан сп`яніння згідно приписів ч. 4 ст. 266 КУпАП – без стягнення плати та протягом двох годин з моменту виявлення ознак сп`яніння.
Відповідно таке направлення є обов`язковим для вручення лікарю закладу охорони здоров`я і поліцейський не має обов`язку вручати копію такого направлення водію або ознайомлювати із його змістом, оскільки згідно ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Водночас неспроможними є й доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від права керування транспортним засобом, оскільки матеріалом відеозапису з нагрудної камери зафіксовано, що поліцейська ОСОБА_3 роз`яснила водію про те, що він відсторонений від керування транспортним засобом.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення працівниками патрульної поліції вимог закону у зв`язку із нероз`ясненням особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП прав.
У відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що права та обов`язки ОСОБА_1 були роз`ясненні, що підтверджується його підписом на відповідному бланку. Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 583201 від 04.02.2026 містить підпис ОСОБА_1 про роз`яснення йому прав та обов`язків. З протоколу видно, що він був вручений водієві, що підтверджується його підписом, у зв`язку з чим такі доводи захисника не знайшли свого підтвердження.
Посилання апелянта з цього приводу на певні рішення інших судів є некоректним, оскільки існуюча в Україні система права, зокрема, про адміністративні правопорушення, не передбачає його джерелом, судовий прецедент. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Отже, рішення місцевих судів, зокрема й ті, на які посилається апелянт, не створюють правових позицій, які б формували єдність судової практики в Україні.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутності складу правопорушення в діях ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП є безпідставними, а вина підтверджується дослідженими місцевим судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому викладено обставини правопорушення; направленням на огляд в заклад охорони здоров`я, матеріалом відеозапису, яким підтверджується законність запропонованої процедури проходження огляду.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на винну особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік; у повній мірі враховані загальні принципи та правила накладення стягнення, передбачені ст. ст. 23, 33-35 КУпАП, а також враховано підвищений рівень суспільної небезпеки скоєного винною особою адміністративного правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та задоволенню не підлягають, а постанова а постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2026 року є законною, обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстави для її зміни або скасування відсутні. У зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Рвачова О.О. - залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду    М.О. Макаров