Справа № 442/3857/26
Провадження №3/442/813/2026 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі головуючого судді – Кучаковського Ю.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адмінстративні правопорушення, –
в с т а н о в и в :
Водій ОСОБА_1 12.05.2026 о 20 год. 45 хв. в м. Стебнику по вул. Дрогобицькій, 201 керував транспортним засобом (електросамокатом) CROSSER CR-6 PRO, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони у встановленому законом порядку відмовився (із ст. 266 КУпАП ознайомлений), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засідання вину не визнав. Вказав, що це є велосипед. Він не керував ним. При огляді не було свідків. Коли відповідав поліцейським про випиті 200 г, то не було про алкоголь. Від захисника відмовився.
Представник Дрогобицької окружної прокуратури у судове засідання не з`явився.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 16.11.2023 „Фігурка проти України” (Заява № 28232/22) фізична відсутність прокурора під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не впливає на можливість органів прокуратури відповідно до національного законодавства втрутитися, якщо вони вважають це за необхідне, і подати письмові пояснення.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, – тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМ України від 10.10.2001 № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Факт вчинення даного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 664434 від 12.05.2026, згідно якого водій ОСОБА_1 12.05.2026 о 20 год. 45 хв. в м. Стебнику по вул. Дрогобицькій, 201 керував транспортним засобом (електросамокатом) CROSSER CR-6 PRO, без державного номерного знаку, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони у встановленому законом порядку відмовився (із ст. 266 КУпАП ознайомлений), чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, результати огляду на стан сп`яніння: відмовився;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
копією постанови серії ЕНА № 7184779 про притягнення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП за керування електросамокатом без шолома;
відеозаписом з місця події, на якому зафіксовано як момент зупинки транспортного засобу, так і процес факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. На відеозаписі ОСОБА_1 говорить, що випив 200 грам в обід. Причиною відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначає, що він нічого не порушував, їхав по тротуару і він їде на ровері, а не на автомобілі.
В постанові від 20.02.20119 у справі № 404/4467/16-а Верховний Суд зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” від 23.12.2005 № 14 зазначено, що при розгляді адміністративних справ вказаних категорій суди мають ураховувати положення правових норм, у яких визначено поняття „транспортні засоби”, зокрема примітки до ст. 286 КК України, ч. 7 ст. 121 КУпАП, п.1.10 Правил дорожнього руху.
За положеннями ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 – 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
У відповідності до п. 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб визначається як пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Відповідно, наведений в положеннях ПДР термін в свою чергу охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
При цьому в Законі України в „Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів” від 24.02.2023 № 2956-ІХ міститься визначення поняття легкого персонального електричного транспортного засобу – колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
Тобто, електроскутери, електросамокати, гіроскутери та інша подібна техніка офіційно визнаються транспортними засобами. Їх фактично поділили на дві категорії, а саме:
– легкий персональний електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину;
– низько швидкісний легкий електричний транспортний засіб - це колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Відповідні положення в тому числі були викладені й в Закон України „Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-ІІІ.
Окрім наведеного, також слід зазначити, що визначення електросамокату як транспортного засобів в свою чергу також відповідає й правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22, згідно якої, використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Електросамокат в свою чергу розуміється як легкий, портативний електричний транспортний засіб, який зазвичай складається з двох коліс, рульової колонки із ручками та електричного мотора, що живиться від акумулятора (згідно загальнодоступної інформації). Відповідно, з огляду на вищенаведене та враховуючи наявні матеріали справи, електросамокат, яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом, оскільки має електродвигун, за допомогою якого він приводиться у рух, а також призначений для перевезення людей.
Щодо твердження ОСОБА_1 про відсутність свідків, то відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Таким чином, оскільки наявний відеозапис, то наявності свідків не вимагається.
Щодо твердження, ОСОБА_1 , що в транспортному засобі CROSSER CR-6 PRO наявні педалі і він керував ним як велосипедом, то на відеозаписі видно та про це зазначається поліцейським, що транспортний засіб CROSSER CR-6 PRO був включений та він світився, світилися передній і задній ліхтарі.
Враховуючи наведене, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та вважає за доцільно застосувати до нього вид адміністративного стягнення, передбаченого даною статтею у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
При обранні адміністративного стягнення суддя враховує характер та обставини адміністративного правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, дані про особу правопорушника, оскільки судом не встановлено обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП та ч. 5 ст. 4 Закону України „Про судовий збір” з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір до спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 665 грн 60 к.
Керуючись ст.ст. 33-35, 130, 268, 283, 284, 285 КУпАП, суд –
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 к. в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач коштів – ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, ідентифікаційний код отримувача – 37993783; рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), код установи банку – 899998, код бюджетної класифікації – 22030106).
Відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом десяти днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Строк пред`явлення до виконання даної постанови три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Ю.С. Кучаковський