ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №335/347/26      Головуючий в 1 інст.Стеценко А.В. 
Провадження №33/807/555/26       Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) – адвоката Корсіка Я.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Корсіка Я.І. на постанову Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 03 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Відповідно до постанови суду,  згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 01 січня 2026 серії ЕПР1 № 556755 01 січня 2026 року о 17-27 годині у м.Запоріжжі, пр.Соборний, 161, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керував транспортним засобом Chrysler 200 з реєстраційним номером НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат Корсік Я.І. просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення - накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно з матеріалами справи №335/347/26 та мотивувальної частини постанови, ОСОБА_1 , повторності за ст.130 КУпАП не має, посвідчення водія не отримував.
Накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за умови, що така особа не отримувала такого права та відповідно не була водієм, є порушенням приписів ст.33 КУпАП.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) не з`явився, захисник останнього - адвокат Корсік Я.І. зазначив про обізнаність ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 , зазначив про узгодженість вказаного питання та правової позиції між ним та ОСОБА_1 . 
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Корсіка Я.І., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №556755 від 01 січня 2026 року; з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КНП «ОКЗПНД та СЗХ» ЗОР від 01 січня 2026 року; з рапорту поліцейського взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержанта поліції Назарчука Н., з довідки поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 2 УПП в Запорізькій області сержанта поліції Прокопенка В., відеозаписом події.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними, допустимими та достатніми.
Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, а саме перевіряючи доводи захисника про те, що накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами за умови, що така особа не отримувала такого права та відповідно не була водієм, є порушенням приписів ст.33 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у своїй прецедентній практиці, в т.ч. у рішеннях в справах "Енгель та інші проти Нідерландів" ("EngelandOthers v. the. Netherlands", 08 червня 1976 року, no. 5100/71, 5101/71, 5102/71, 5354/72, 5370/72), "Озтюрк проти Німеччини" ("Ozturk v. Germany", 21 лютого 1984 року, no. 8544/79), "Лутц проти Німеччини" ("Lutzv. Germany", 25 серпня 1987 року, no. 9912/82), тлумачить поняття "кримінальний" автономно, тобто незалежно від національної термінології, включаючи сюди адміністративні, дисциплінарні, митні проступки тощо.
Виходячи з аналізу практики Суду, якщо у справах про адміністративні правопорушення суд (або суддя) приходить до висновку про необхідність застосування аналогії права, то доцільно керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства.
Так, відповідно до листа Верховного Суду №718/0/158-25 від 04 грудня 2025 року, під час розгляду справ про адміністративне правопорушення в ході вирішення питання про накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в тих випадках, коли особа такого права не мала або була його позбавлена з підстави, з урахуванням ст.30 КУпАП, для застосування підходу аналогічного тому, що був сформований у постанові ОП ККС ВС від 04 вересня 2023 року у справі №702/301/20, відповідно до якої, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відповідно до вимог ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч.4 ст.30 КУпАП, позбавлення права керування засобами транспорту не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв`язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зокрема у рішенні Європейського суду з прав людини Суду в справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року, де Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Діяння, які кваліфікуються за ст.130 КУпАП, є найбільш небезпечними правопорушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. 
Законодавством України про адміністративні правопорушення не передбачено можливості накладення на особу, яка вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, іншого стягнення, ніж передбачене санкцією цієї статті, або ж звільнення від стягнення.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника-адвоката Корсіка Я.І. залишити без задоволення. 
Постанову Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2026 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КупАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 335/347/26