УХВАЛА

01 липня 2026 року 
м. Київ

справа №520/1170/26
адміністративне провадження №Зі/990/112/26
Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е., 
розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г., від розгляду справи №520/1170/26 за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просила:
- визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з невилучення (нескасування) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян запису №2 від 22 листопада 2023 року про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 лютого 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №94, за заявою ОСОБА_1 від 07 січня 2026 року;
- зобов`язати Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вилучити (скасувати) з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вищезазначений запис №2 від 22 листопада 2023 року про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 лютого 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис №94.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 березня 2026 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 по справі №520/1170/26 скасовано.
Прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.
Зобов`язано Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №94 шляхом видалення з Державного реєстру актів цивільного стану громадян запису №2 від 22 листопада 2023 року про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 лютого 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
В іншій частині у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції, Маніна Марина Анатоліївна, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №520/1170/26 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Соколов В. М., судді: Єресько Л. О., Загороднюк А. Г.
Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Маніної Марини Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі №520/1170/26.
26 червня 2026 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г. від розгляду справи №520/1170/26.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Соколова В. М., Єресько Л. О., Загороднюка А. Г., від 29 червня 2026 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. у цій справі та на підставі положень частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України заяву про відвід передано на розгляд судді, який не входить до складу суду у цій справі.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. у справі №520/1170/26 передано для вирішення судді Мацедонській В. Е. 
Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Заявлений відвід скаржниця обґрунтовує тим, що ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Єресько Л. О., Загороднюка А. Г. від 22 червня 2026 року, якою відкрито касаційне провадження, є немотивованою та не містить обґрунтування, яким чином та які саме права ОСОБА_3 порушені постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2026 року у справі № 520/1170/26. 
Так позивачка вважає, що дії колегії суддів з відкриття касаційного провадження є упередженими та необ`єктивними. Підтвердженням упередженості та необ`єктивності колегії суддів є незазначення та немотивування в ухвалі про відкриття касаційного провадження від 22 червня 2026, в чому саме та які права Проскуріної О.М. порушені оскаржуваною нею постановою, яке саме питання, що буде вирішувати КАС ВС у цій справі, має фундаментальне значення для правозастосовчої практики та висновку Верховного Суду у яких саме правовідносинах не існує і його потрібно сформувати у даній справі, тобто свавільне відкриття касаційного провадження. Таким чином, скаржниця вказує, що не сама ухвала як процесуальне рішення, а свавілля, що мало місце під час вирішення колегією суддів питання про відкриття касаційного провадження, є підставою для недовіри та відводу цій колегії суддів.
Вирішуючи питання про наявність підстав для відводу суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. від участі у розгляді справи № 520/1170/26, Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
У цьому випадку, очевидним є те, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.
Водночас Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів і доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Проаналізувавши заву скаржниці, у якій остання заявляє відвід суддям Соколову В. М., Єресько Л. О. та Загороднюку А. Г. у справі №520/1170/26, вважаю, що доводи скаржниці про немотивованість, упередженість та необ`єктивність є безпідставними, адже в заяві не наведено будь-яких фактів прояву суддями поведінки, яка б свідчила про їх упередженість чи зацікавленість у результаті розгляду цієї справи.
Доводи заявниці зводяться до незгоди з постановленою ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2026 року у цій справі, якою відкрито касаційне провадження, зокрема, з її немотивованістю та незазначенням прав Проскуріної О. М., які суд вважає вирішеними та порушеними судом апеляційної інстанції.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Отже, такі доводи заявниці не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для відводу та не можуть свідчити про необ`єктивність колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюкв А. Г. під час розгляду цієї справи.
У той же час Верховний Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Проаналізувавши доводи, наведені скаржницею у заяві про відвід суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г., Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості судді як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».
При цьому інші підстави, передбачені статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. і викликали необхідність їх відводу, відсутні.
З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід суддів Соколова В. М., Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в складі: головуючої судді (судді-доповідача) Соколова В. М., суддів Єресько Л. О. та Загороднюка А. Г. від розгляду справи №520/1170/26 за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Е. Мацедонська