Справа № 331/2142/26
Провадження № 2/331/2546/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року        м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді       Кольц Д.М.,
за участю секретаря судового засідання    Дорофєєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
13.03.2026 ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути із останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2033630256_CARD від 22.09.2020 у розмірі 71284,02 грн. з яких: 36000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35284,02 грн. заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.09.2020 ОСОБА_2 звернулась до АТ «ОТП БАНК» із Анкетою-заявою на отримання кредиту/опитувальний лист, відповідно до якої сума бажаного кредиту склала 7603,50 гривні на придбання товарів та послуг, строком на 15 місяці.
Того ж дня, між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір № 2033630256 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 7603,50, з яких: 6498,50 гривні на придбання товару у продавця, 490 гривень на сплату Додаткових послуг банку, а саме: послуга «СМС+Довідка», дата остаточного повернення кредиту 22.12.2021, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту сума кредиту 7603,50 гривні, строк кредиту 15 місяців, кредитна лінія 4500 гривень, строк кредитної лінії 36 місяців. Процентна ставка, що діє протягом Пільгового періоду до 55 днів 0,01% річних, процентна ставка, що діє після закінчення Пільгового періоду 5% в місяць.
Отримання відповідачем кредиту підтверджується товарними чеками, фіскальним чеком, видатковими накладними, специфікацією до кредитного договору.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором заборгованість відповідача перед АТ «ОТП БАНК» станом на 15.03.2024 склала 71284,02 гривень.
15.03.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 15/03/24, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 2033630256_CARD від 22.09.2020. Відповідно до вказаного договору факторингу ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 71284,02 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 36000 грн.; заборгованість за відсотками становить 35284,02 грн.
Всупереч умовам договору відповідачка не виконала своїх зобов`язань, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, що спонукало позивача, як нового кредитора, звернутись до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 17.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2020 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2033630256.
Відповідно до умов договору Банк надає позичальнику споживчий кредит на придбання товару, а позичальник отримує його на наступних умовах: Розмір, Валюта та Цільове використання Кредиту (мета отримання споживчого Кредиту) 6498,50,00 грн. на придбання товарів та послуг.
Пунктом 1.2 договору визначено, що протягом дії договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 0,01 % річних.
Остаточна дата повернення кредиту 22.12.2021 рік. Загальний розмір кредиту становить 7603,50 грн.
15.03.2024 за Договором факторингу № 15/03/2024, АТ «ОТП Банк» відступлено право вимоги за кредитним договором № 2033630256 від 22.09.2020 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», сума заборгованості 71284,02 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 36000 грн.
Отже, по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договором про надання споживчого кредиту, у якому відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.
У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Згідно Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, Паспорту споживчого кредиту,а також Анкети-заяви на отримання кредиту, сума отриманого кредиту становить 7603,50 грн.
Єдиним документом, де зазначений розмір заборгованості, про стягнення якої просить позивач, є Витяг з додатку до Договору факторингу від 15.03.2024 № 15/03/2024, відповідно до якого заборгованість відповідача за договором від 22.09.2020 року станом на 15.03.2024 становить 71284,02 грн. з яких: 36000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 35284,02 грн. заборгованість за відсотками.
Доказів збільшення суми кредиту відповідачем, позивачем не надано.
Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 2033630256 від 22.09.2020 у розмірі 71284,02 грн.
Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
При цьому суд звертає увагу на те, що неподання відповідачем відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог безумовно не свідчать про визнання ним обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин, оскільки саме на позивача згідно з положеннями статей 12, 13, 81 ЦПК України покладається обов`язок доведення обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано доказів, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем по справі кредитних коштів у розмірі 36000 грн, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.
Позивач, окрім заборгованості за кредитним договором, просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до частини першої та частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Керуючись статтями 12, 81, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746, адреса 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 

Суддя Д.М. Кольц