ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/3622/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Ройляну В.К. розглянувши справу 

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Груп Інвест», Київська обл., Бориспільський р-н., с. Проців
про стягнення 108 785 грн. 77 коп.

Представники сторін:
позивача – Кобилецький В.В.;
відповідача – Кирилюк Р.Є.

Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Груп Інвест» заборгованість в розмірі 108 785 грн. 77 коп. з яких: 59 230, 40 грн. основного боргу, 30 057, 50 грн. штрафу, 15 212,75 грн. інфляційних витрат та 4 285, 12 грн. 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання по договору № 43925407 від 02.01.2024 року.
20.03.2026 представником відповідача через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому суму основного боргу в розмірі 59 230 грн. 40 коп. визнає та надає копію платіжної інструкції № 160 від м17.03.2026 р. про сплату боргу. В частині стягнення штрафу, інфляційних втрат та 3 % річних заперечує, оскільки належні до сплати штрафні санкції є для відповідача надмірно великі. Їх сплата не відповідатиме принципам розумності, добросовісності та справедливості. Стягнення пені в заявленому розмірі призведе до порушення балансу майнових інтересів сторін, спотворить мету неустойки, перетворивши її зі стимулу належного виконання зобов`язань на спосіб отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, ставши при цьому непомірним тягарем для боржника (відповідача).
Відповідач зазначає, що причиною несвоєчасного виконання зобов`язань відповідачем стала неправомірна зупинка реєстрації видаткових накладних підприємства контролюючими органами, що призвело до несплати вказаних сум ПДВ замовниками відповідача і, як наслідок, неможливістю виконання зобов`язань останнім перед кредиторами. В свою чергу, відповідачем подано відповідні позови до Київського окружного адміністративного суду позови про визнання протиправними та скасування рішень про зупинення реєстрації податкових накладних (справи № 320/46454/25, 320/3683/24, 320/1877/24).
Представник позивача в судовому засіданні підтвердив сплату боргу, заперечував проти відмови у стягненні штрафних санкцій, оскільки з боку відповідача мало місце порушення щодо сплати основного боргу, тому нарахування штрафних санкцій здійснено правомірно та відповідно до чинного законодавства. Просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні оголошувалась перерва з 01.04.2026 по 17.04.2026.
17.04.2026 в судовому засіданні представникам сторін була оголошена вступна та резолютивна частина рішення та право на оскарження даного рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

УСТАНОВИВ:

02.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СВП Груп Інвест» (покупець) було укладено договір поставки № 43925407 відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язується передавати (поставляти), а покупець приймати замовлений товар (щебінь, керамзит, відсів, пісок та інші будівельні матеріали) та здійснювати його оплату. Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю вимірювання, загальна вартість, умови та строки поставки і оплати яких визначена сторонами у рахунках, що є невід`ємною частиною даного договору. 
Відповідно до п. 2.1. договору ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару, за необхідності вартість доставки, визначаються сторонами в рахунках, які формує постачальник на кожну конкретну поставку. 
Згідно п. 3.1. договору розрахунки за кожну партію товару здійснюються покупцем шляхом 100 % оплати не пізніше ніж 3 (три) банківських дні з моменту отримання товару. Оплата здійснюється шляхом переказу покупцем грошових коштів на поточний рахунок постачальника, про що він повинен заздалегідь письмово попереджати покупця (п. 3.2. договору).
Пунктом 4.2. договору встановлено, що поставка товару продавцем здійснюється за згодою сторін: на умовах ЕХW (франко-завод), на умовах FCA (франко-перевізник), (згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року).
Відповідно до пунктів 5.1., 5.2., 5.4., 5.6. договору приймання товару за кількістю та якістю здійснюється покупцем в пункті призначення, визначеному постачальником. Постачальник гарантує, що якість товару відповідає вимогам державних стандартів, що діють на території України. Строк поставки кожної партії товару визначається в заявках, але не повинен перевищувати 5 календарних днів після його оплати покупцем. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент приймання товару за кількістю та якістю та підписання відповідних документів. Фактом, що підтверджує приймання та передачу продукції є підпис на товарно-транспортній накладній особи, призначеної покупцем. 
Даний договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін та діє до 31 грудня 2024 року, але у будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку (п. 8.1. договору).
На виконання умов договору постачальником в період з 16.02.2024 по 18.03.2024 було відвантажено товар (пісок та щебінь) на загальну суму 155 330 грн. 40 коп., а покупцем прийнято даний товар, що підтверджується матеріалами справи. 
Як вбачається із матеріалів справи, за отриманий товар відповідач розрахувався частково, на суму 96 100 грн. 00 коп., тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 59 230 грн. 40 коп. несплаченої заборгованості.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. 
Згідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як зазначалось вище, відповідачем після відкриття провадження у справі було подано копію платіжної інструкції № 160 від 17.03.2026 про сплату 59 230 грн. 40 коп., в призначенні платежу якої зазначено «оплата за пісок згідно акту звірки за 2025 рік».
Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилось неврегульованих питань.
Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі в частині основного боргу. 
Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 15 212 грн. 75 коп. інфляційних втрат та 4 285 грн. 12 коп. 3% річних. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, з нього на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 15 212 грн. 75 коп. інфляційних втрат та 4 285 грн. 12 коп. 3% річних. 
Також позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 25 % від вартості неоплаченого в 2024 році товару, сума якого становить 30 057 грн. 50 коп.
Обґрунтовуючи розмір нарахованого штрафу, позивач посилається на п. 6.2. договору, в якому зазначено, що за несвоєчасну оплату покупцем товару за договором, він сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день порушення оплати. У випадку затримки оплати на строк більше 10 (десяти) календарних днів, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 25 % від вартості неоплаченого товару. 
Відповідач заперечує проти розміру нарахованого штрафу, вважає штраф надмірно великим, який не відповідає принципам розумності, добросовісності та справедливості. 
Відповідно до ч. 4 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу на 50 % та стягнути з відповідача 15 028 грн. 75 коп. 
Крім заборгованості за неналежне виконання умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача суму витрат з надання правової допомоги в розмірі 20 000 грн. 00 коп., обґрунтовуючи дані витрати наступним:
27.11.2025 року між позивачем (клієнт) та адвокатом Кобилецьким Вячеславом Вікторовичем був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта, які узгоджуються сторонами у письмовій формі. Адвокат приймає на себе обов`язки представляти інтереси клієнта в судах, інших органах влади та місцевого самоврядування, в тому числі правоохоронних органах з приводу вирішення справи щодо стягнення боргу з ТОВ «СВП Груп Інвест».
Також умовами договору сторони передбачили гонорар адвоката з розрахунку 2 900 грн. 00 коп. за годину роботи адвоката.
Відповідно до п. 7 договору гонорар сплачується в порядку, визначеному сторонами. У випадку успішного виконання доручення клієнт сплачує на користь адвоката додатковий гонорар у розмірі 10 % економічної вигоди (стягнутих коштів), отриманої внаслідок наданої адвокатом правової допомоги. 
Згідно звіту про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 13.02.2026, адвокатом були виконані наступні роботи: консультація клієнта, збір та аналіз доказів – 1 година; підготовка позовної заяви та систематизація позовних матеріалів – 3 години; участь в судових засіданнях – 3 години. 
Всього адвокатом виконано робіт об`ємом 7 годин, за виконання яких просить стягнути з відповідача 20 000 грн. 00 коп. 
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно ст. 26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом ст. 126 ГПК України можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч. 1 ст. 6 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.
Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст. 129 ГПК України.
Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.
З огляду на вищевикладені обставини, суд вважає заявлену суму витрат на послуги адвоката обґрунтованою та правомірною в розмірі 20 000 грн. 00 коп. 
У зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 231 236-240 ГПК України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВП Груп Інвест (08344, Київська область, Бориспільський район, с. Проців, вул. Дружби, 2, код ЄДРПОУ 43925407) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лекора» (01011, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 11, оф. 2/9, код ЄДРПОУ 43317636) 15 212 (п`ятнадцять тисяч двісті дванадцять) грн. 75 коп. інфляційних втрат, 4 285 (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 12 коп. 3 % річних, 15 028 (п`ятнадцять тисяч двадцять вісім) грн. 75 коп. штрафу, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
3. В частині основного боргу провадження у справі закрити. 

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 19.05.2026 року. 

Суддя Л.Я. Мальована