ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 червня 2026 року	Справа №160/32303/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: 11.11.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправним та скасувати рішення шістдесят першої сесії Межиріцької сільської ради восьмого скликання від 23.09.2025 №3588-61/ VІІІ "Про відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області";
-зобов`язати Межиріцьку сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр ОСОБА_1 , площею 2,00 га кадастровий номер земельної ділянки 1223584500:01:001:1433 та надання її у власність;
-відстрочити виконання рішення сесії Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 , площею 2,00 га кадастровий номер земельної ділянки 1223584500:01:001:1433 та надання її у власність до припинення (скасування) на території України воєнного стану.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що, позивач в серпні 2021 року звернувся до Межиріцької сільської ради із заявою щодо безоплатної передачі в його власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви, рішенням Межиріцької сільської ради позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В листопаді 2021 року за замовленням позивача був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433 для ведення особистого селянського господарства. В 2025 році позивач звернувся до сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Межиріцької сільської ради від 23 вересня 2025 року № 3588-61/VIII позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433, для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з забороною на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, згідно з підпунктом 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та відповідно до рекомендацій постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою. Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що суперечить положенням ст. 118 Земельного кодексу України.
20.11.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався. В межах визначеного судом строку відзив на позовну заяву не надав, клопотання про продовження відповідного строку не заявив.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в серпні 2021 року звернувся до Межиріцької сільської ради із заявою щодо безоплатної передачі в його власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви, рішенням Межиріцької сільської ради восьмого скликання від 03 листопада 2021 року №1295-14/VIII «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_1 » був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
В листопаді 2021 року за замовленням ОСОБА_1 був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433 для ведення особистого селянського господарства.
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Межиріцької сільської ради із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 
Рішенням Межиріцької сільської ради від 23 вересня 2025 року №3588-61/VIII позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433, для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з забороною на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, згідно з підпунктом 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України та відповідно до рекомендацій постійної комісії сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування територій, охорони пам`яток історичного середовища та благоустрою.
Вважаючи таке рішення органу місцевого самоврядування протиправним та таким, що порушує гарантоване законодавством право кожного на землю, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Дотримання встановленого порядку відведення у власність земель державної або комунальної власності становить особливий суспільний інтерес, оскільки відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв`язку з цим, важливим є суворе дотримання порядку відведення землі у власні фізичним або юридичним особам, а також забезпечити конкурентний спосіб розпорядження таким суспільним активом як земля, зокрема шляхом її продажу на торгах. Тільки такий підхід забезпечить раціональне використання землі, а також реалізацію принципу рівності перед законом та запобігання всім формам дискримінації.
Аналогічна позиція застосована Верховним Судом у постановах від 27.01.2023 у справі №120/19319/21-а та від 23.06.2023 у справі № 160/6214/21.
Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (стаття 3 Земельного кодексу України).
За змістом пункту б частини першої статті 81 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Як передбачено пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За приписами частин дев`ятої-одинадцятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, документація із землеустрою реєструються в день надходження до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, та розглядаються у порядку черговості їх надходження. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 4) затвердження проекту землеустрою відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у двотижневий строк шляхом прийняття відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
За правилами частин першої, другої статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Отже, міська рада на пленарному засіданні вирішує відповідно до закону питання регулювання земельних відносин шляхом прийняття актів у формі рішень, у тому числі у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Отже, як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом № 389-VIII.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України. Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 7 квітня 2022 року.
З огляду на зміни, які внесені до ЗК України Законом № 2145-IX, із 7 квітня 2022 року до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Повертаючись до обставин справи.
В серпні 2021 року позивач звернувся до Межиріцької сільської ради з заявою щодо безоплатної передачі в його власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви, рішенням Межиріцької сільської ради позивачу був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В листопаді 2021 року за замовленням позивача був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433 для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Межиріцької сільської ради від 23 вересня 2025 року №3588-61/VIII позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 1223584500:01:001:1433, для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з забороною на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність на підставі підпункту 5 пункту 27 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України.
Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07.04.2022.
Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.
Суд зазначає, що встановлена Законом № 2145-IX заборона не є перешкодою для виконання відповідачем обов`язку у визначений законом спосіб і порядку розглянути заяву (клопотання) позивача про затвердження проекту землеустрою, що однак не звільняє його (відповідача) від обов`язку враховувати відповідні вимоги закону (підпункт 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України) та прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача з дотриманням цих вимог закону».
Межеріцька сільська рада розглянула заяву позивача про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства та відмовила позивачу через заборону передавати у власність земельні ділянки на час дії воєнного стану.
Суд зазначає, що з огляду на внесені до Земельного кодексу України Законом № 2145-IX зміни із 07.04.2022 до припинення (скасування) воєнного стану в Україні органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Чинне законодавство, яке регулює відносини у період воєнного стану, не містить винятків у застосуванні положень підпункту 5 пункту 27 розділу X «Перехідних положень» Земельного кодексу України.
Разом із тим, позивач після закінчення воєнного стану в Україні не позбавлений можливості отримати у встановленому вказану земельну ділянку у власність.
Отож суд вважає безпідставними посилання представника позивача та те, що якщо дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки було надано ще до введення воєнного стану в Україні, а тому розпочатий процес приватизації має бути завершений за нормами чинного на той момент законодавства. Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від заборон, встановлених у період дії воєнного стану, стосовно вирішення земельних питань.
До подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.08.2023 при розгляді справи №300/3771/22, який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.
І хоч у справі №300/3771/22 предметом розгляду було рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а у спірному випадку у цій справі рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність, проте «надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» та «затвердження проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність» є етапами одного процесу спрямованого на отримання у власність земельної ділянки, що на період дії воєнного стану в України заборонено. Позовні вимоги в обох справах спрямовані на досягнення однакового результату, а саме отримання у власність земельної ділянки.
У контексті предмету цього спору, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 18.02.2025 у справі №380/10564/22 вже сформулював правову позицію, відповідно до якої рішення органу місцевого самоврядування про відмову в наданні дозволу на складення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є законним, якщо підставою для його прийняття є підпункт 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України.
Також суд вважає, що зазначена заборона є самостійною правовою підставою для прийняття суб`єктом, уповноваженим на розгляд відповідних клопотань, рішення про відмову у наданні у власність земельної ділянки в період дії воєнного стану, нарівні з підставами, передбаченими частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.
Якщо ж виходити з тієї позиції, що відмова може надаватися виключно з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, то це буде прямо суперечити заборонним нормам того ж самого нормативно-правового акту, а саме підпункту 5 пункт 27 розділу X Земельного кодексу України, які мають імперативний характер і містять юридичний обов`язок компетентних органів влади та їх посадових осіб утриматися від вчинення певних дій (прийняття рішень), тобто встановлюють пряму заборону на їх вчинення (прийняття) з відповідними юридичними наслідками за їх недотримання.
Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Тобто, до спірної ситуації земельне законодавство підлягає комплексному застосуванню з урахуванням окремих спеціальних норм, що діють в особливий період воєнного стану.
Тому підстави для відмови у наданні у власність земельної ділянки, окрім положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України можуть визначатися також іншими нормами Земельного кодексу України, у цій справі такими підставами, з урахуванням воєнного стану та встановленими у зв`язку з цим обмеженнями, є підпункт 5 пункт 27 розділу X Земельного Кодексу України.
На переконання суду, відповідач діяв в межах і порядку визначеному законом та з урахуванням прямої заборони, передбаченої у підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації.
Суд ще раз наголошує, що така законодавча норма не вказує, що ця заборона не розповсюджується на земельні ділянки, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на які видавався до введення воєнного стану.
Наявність дозволу від 2021 року дає право на розробку проєкту, але не гарантує автоматичного набуття власності, якщо в країні змінився правовий режим, а саме введено воєнний стан. Суд визнає, що інтереси оборони та збереження земельного фонду держави під час війни переважають над приватним інтересом завершити приватизацію.
Отож підстави для визнання протиправним та скасування рішення Межеріцької сільської ради про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відсутні.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що в позові слід відмовити повністю.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судового збору.
Керуючись статтями 9, 72-90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон