Справа147/980/26
Провадження2/153/472/26-ц

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" липня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020 в розмірі 33700 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 31.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №3805817. Згідно з умовами кредитного договору, сума кредиту - 5000 грн., строк дії договору з 31.07.2020 до 26.02.2021 (включно). 29.10.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025.
31.10.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020, що укладений між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконує. Сума заборгованості відповідача становить 33700 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками – 28700 грн. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак, до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній». 
Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою її місцезнаходження, місця проживання чи перебування, зареєстрованими у встановленому законом порядку, якщо така особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, з огляду на положення пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.
Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав.
Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 31.07.2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №3805817, за умовами якого фінансова установа надала відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених цим договором (а.с.61 на звороті -59).
Договір про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020 було підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS3805817.
Відповідно до п. 1.3. Договору сума кредиту – 5000,00 грн.
Відповідно до п. 1.4. Договору кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п.1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на Картковий рахунок позичальника.
Відповідно до п.1.7 Договору нарахування Процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: У випадку використання Кредиту (п. 2.20. Правил) менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, включаючи Дострокове виконання Зобов`язань (п. 2.12. Правил), Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 6,80% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту (п.1.7.1 Договору). У випадку використання Позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту (п. 1.3. Договору) та сплати Процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,36% (Акційна ставка (п. 2.1. Правил) або Ставка за програмою лояльності (п. 2.34. Правил)). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні Лояльних (покращених) умов кредитування складає 7 040,00 грн., у тому числі Основна сума кредиту 5 000,00 грн., Проценти за користування кредитом 2 040,00 грн. (п.1.7.2 Договору).
Відповідно до п. 1.7.3 Договору при використанні Позичальником Загальних умов кредитування процентні ставки складають: - в Базовий період з 31.07.2020 року до 30.08.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); - в Спеціальний період (п. 2.40. Правил) з 31.08.2020 року до 26.02.2021 року (включно) — 3 % за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил). 
Відповідно до п.3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п.2.41.правил) встановлюється з Дати укладення Договору (п.2.9.правил) 31.07.2020 до кінцевої дати виконання Договору 26.02.2021 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, у тому числі сплати заборгованості, яке мало місце під час дії договору.
31.07.2020 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS3805817 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.57-58 на звороті).
Згідно з довідкою ТОВ «ФК Елаєнс» від 02.11.2024, ТОВ «ФК Елаєнс» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 31.07.2020 на суму 5000 грн., номер картки НОМЕР_1 (а.с.56).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020, здійсненим ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» за період з 31.07.2020 по 17.04.2021, загальна заборгованість відповідача складає 33700 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками – 28700 грн. (а.с.53-55).
29.10.2025 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025, відповідно до умов якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ«АЛЕКСКРЕДИТ», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020 (а.с.49 - 52).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020 в сумі 33700 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками – 28700 грн. (а.с.44). 
31.10.2025 між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020, що укладений між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем (а.с.38-42).
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №ДФ-31102025 від 31.10.2025 ТОВ «СОЛВЕНТІС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3805817 від 31.07.2020 в сумі 33700 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками – 28700 грн. (а.с.33). 
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 1054 ЦК України визначено зміст кредитного договору. Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно положень ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із положеннями ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1  договору про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Сторони договору узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах.
При цьому, факт отримання ОСОБА_1 позики в сумі 5000 грн. підтверджується повідомленням ТОВ «ФК «Елаєнс» щодо переказу коштів у сумі 5000,00 грн. 
На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості.
Наявними у матеріалах справи доказами також підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕТІС» за кредитним договором, укладеним між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем.
Таким чином, заборгованість відповідача за договором про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020, підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС».
Водночас суд не погоджується з розрахунком заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом після 26.02.2021.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості проценти за користування кредитом нараховані за період з 31.07.2020 по 17.04.2021. При цьому строк кредитування відповідно до пункту 3.1 договору закінчився 26.02.2021, однак позивач продовжив нарахування договірних процентів і після спливу зазначеного строку, а саме за період з 27.02.2021 по 17.04.2021 включно.
Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16).
За таких обставин суд доходить висновку, що проценти за користування кредитом можуть бути стягнуті лише за період дії кредитного договору, тобто до 26.02.2021 включно, розмір яких згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості становить 21200 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за договором про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020 в розмірі 26200 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками – 21200 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову позивачем сплачено 2662,40 грн. судового збору (платіжна інструкція №3805817 від 10.04.2026).
Водночас, враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме на суму 2069,88 грн. (із розрахунку 26200 грн. х 2662,40 грн. / 33700 грн.).
Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн.
Згідно ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №43657029/02 від 02.01.2026, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС» та адвокатським об`єднанням «КОНСТРАКТІВ ЛОЙЕРЗ»; копію додаткової угоди №3805817 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №43657029/02 від 02.01.2026, укладену 27.03.2026; Акт надання послуг №3805817 на підтвердження факту надання правової допомоги від 27.03.2026 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським об`єднанням «КОНСТРАКТІВ ЛОЙЕРЗ», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» щодо стягнення кредитної заборгованості.
Згідно наданого детального опису позивачу надані послуги: усна консультація клієнта, щодо обставин спірних правовідносин (0,5 год.), вартістю 500 грн., загальна вартість 250 грн.; письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин (0,5 год.), вартістю 1000 грн., загальна вартість 500 грн.;
Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (1 год.), вартістю 1500 грн., загальна вартість 1500 грн.; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (2 год.), вартістю 1500 грн., загальна вартість 3000 грн.; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) (0,5 год.), вартістю 1500 грн., загальна вартість 750 грн. Разом 6000 грн.
Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правову допомогу.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанови Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16).
Проаналізувавши подані позивачем документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності, співмірності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Судом встановлено, що у цьому провадженні судові засідання не відбулися, оскільки суд розглядав позов в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи і без проведення судового засідання. Спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; складання позовної заяви не потребувало значних зусиль, оскільки позовна заява має 6 аркушів та в своїй більшості містить посилання на норми закону, з урахуванням обставин справи, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000 грн.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3109,79 грн (4000 грн ? 26200 грн ? 33700 грн).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, заборгованість за договором про надання кредиту №3805817 від 31.07.2020 в сумі 26200 (двадцять шість тисяч двісті) гривень, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 21200 (двадцять одна тисяча двісті) гривень - заборгованість за відсотками. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, судовий збір в сумі 2069 (дві тисячі шістдесят дев`ять) гривень 88 копійок та 3109 (три тисячі сто дев`ять) гривень 79 копійок витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (04052, місто Київ вул. Глибочицька, буд.29-31) код ЄДРПОУ 43657029.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 03 липня 2026 року.

Суддя Р.В. Швець