Єдиний унікальний номер 613/2596/25
Номер провадження2/205/2592/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – Первісний кредитор, ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 (далі – Відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит № 101985899 (далі – Договір). Згідно з умовами цього Договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп. строком на 105 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та комісії у розмірі 10 % від суми кредиту.
Позивач зазначає, що відповідач порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту, сплати відсотків та комісії, у зв`язку з чим станом на 11.12.2025 року за Договором про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року обліковувалася заборгованість у загальному розмірі 20 125 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 5 000 грн. 00 коп., заборгованості за відсотками – 14 625 грн. 00 коп. та заборгованості за комісією – 500 грн. 00 коп.
Далі позивач зазначає, що 27.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 102-МЛТ. Відповідно до умов зазначеного договору та вимог чинного законодавства Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», у тому числі й до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року.
Також позивач зазначає, що відповідача було письмово повідомлено про відступлення права вимоги за вказаним договором про споживчий кредит Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» на підставі Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛТ від 27.07.2023 року. Відповідно до умов зазначеного договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛТ від 27.07.2023 року позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 .
У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року станом на 11.12.2025 року у загальному розмірі 20 125 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп.
Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву не подала.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит капітал» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності, та не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 11.02.2026 року вирішено витребувати у АТ «Приватбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) інформацію про надходження на рахунок банківської картки № НОМЕР_1 коштів у розмірі 5 000 грн. 00 коп. у період з 16.03.2023 року по 21.03.2023 року.
На виконання зазначеної ухвали АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувану судом інформацію, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 та підтверджено зарахування на рахунок, пов`язаний із зазначеною карткою, грошових коштів у сумі 5 000 грн. 00 коп. у період з 16.03.2023 року по 21.03.2023 року.
Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, ніяких заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином була повідомлена і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені нею причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення, з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 16.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 101985899, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 5 000 грн. 00 коп. строком на 105 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та комісії у розмірі 10 % від суми кредиту.
Даний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором U86699.
Матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Крім того, на виконання ухвали суду від 11.02.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» надано інформацію, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 (IBAN: НОМЕР_3 ), а також підтверджено зарахування на рахунок, пов`язаний із зазначеною платіжною карткою, грошових коштів у сумі 5 000 грн. 00 коп. у період з 16.03.2023 року по 21.03.2023 року.
Судовим розглядом також встановлено, що 27.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 102-МЛТ, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» передає (відступає), а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» приймає права вимоги до боржників, визначених у реєстрі боржників.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 102-МЛТ від 27.07.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року у загальному розмірі 20 125 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. — заборгованість за тілом кредиту, 14 625 грн. 00 коп. — заборгованість за процентами за користування кредитом та 500 грн. 00 коп. — заборгованість за комісією.
Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісії, у зв`язку із чим станом на 11.12.2025 року утворилася заборгованість у вказаному розмірі.
Оскільки позивач вважає, що відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, а відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву та заперечень не скористалася, між сторонами виник спір щодо виконання зобов`язань за кредитним договором, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або у письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до статей 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та погодженні його умов, а договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Верховний Суд у постановах від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 дійшов висновку, що будь-який договір, укладений в електронній формі відповідно до вимог законодавства, є таким, що укладений у письмовій формі.
Згідно зі статтями 1048, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладення електронних договорів визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір може укладатися шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а такий договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як встановлено судом, 16.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 101985899, який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора U86699.
Крім того, матеріали справи містять підписаний електронним підписом паспорт споживчого кредиту, в якому визначені сума кредиту, строк кредитування, порядок його надання, розмір процентної ставки, комісії та інші істотні умови кредитування.
Отже, суд доходить висновку, що між сторонами було належним чином укладено Договір про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року, який породив для його сторін відповідні цивільні права та обов`язки.
Судом також встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Так, на підтвердження факту видачі кредиту матеріали справи містять платіжне доручення № 61142077 від 16.03.2023 року про перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача.
Крім того, на виконання ухвали суду від 11.02.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , а також підтвердило зарахування на відповідний рахунок грошових коштів у сумі 5 000 грн. 00 коп. у період з 16.03.2023 року по 21.03.2023 року.
Таким чином, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджений належними та допустимими доказами.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, умови кредитного договору та інші письмові докази у справі, суд доходить висновку, що відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів.
З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн. 00 коп., оскільки факт отримання відповідачем кредитних коштів доведений належними доказами.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі та порядку, встановлених договором.
Суд вважає, що шляхом підписання кредитного договору та паспорта споживчого кредиту відповідач була належним чином проінформована про розмір процентної ставки, загальну вартість кредиту та інші істотні умови кредитування, передбачені Законом України «Про споживче кредитування».
Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення процентів за користування кредитом, оскільки такі проценти нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування, визначеного умовами Договору про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості є арифметично правильним, відповідає умовам укладеного договору, а також не спростований відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами.
Стосовно вимоги про стягнення комісії суд зазначає таке.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом належать, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту.
У даному випадку обов`язок зі сплати комісії прямо передбачений умовами кредитного договору, паспортом споживчого кредиту та іншими документами, що підписані відповідачем під час укладення договору.
Доказів недійсності або оспорювання відповідних умов договору матеріали справи не містять.
Отже, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача комісії у розмірі, визначеному договором.
Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» заборгованості за Договором про споживчий кредит № 101985899 від 16.03.2023 року, станом на 11.12.2025 року, у загальному розмірі 20 125 грн. 00 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту – 5 000 грн. 00 коп., заборгованості за процентами – 14 625 грн. 00 коп. та заборгованості за комісією – 500 грн. 00 коп.
Суд також враховує, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву, заперечень та доказів на їх підтвердження суду не надала, у зв`язку з чим справа розглядається судом у порядку заочного провадження відповідно до вимог статті 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. Водночас суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо встановить, що розмір заявлених витрат є завищеним з огляду на складність справи, обсяг виконаних робіт, витрачений адвокатом час та інші обставини справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн. 00 коп. позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», детальний опис наданих послуг та Акт № Д/10593 про надання правничої допомоги на суму 8 000 грн. 00 коп.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише тоді, коли буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04).
Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права надмірних додаткових зусиль та спеціальних знань, а тому заявлена сума витрат на її підготовку є завищеною. Обсяг позовної заяви становить 4 (чотири) двосторонніх аркуші, при цьому вона містить типові для даної категорії справ обставини, посилання на норми законодавства, прохальну частину та перелік додатків, підготовка яких не потребує значного інтелектуального навантаження.
У зв`язку з цим суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, оскільки витрати часу на консультацію та підготовку позовної заяви у сумарній кількості 6 годин 30 хвилин є завищеними та не відповідають складності справи й обсягу фактично наданої правничої допомоги.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. 00 коп. є неспівмірними зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних робіт.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях у справах «Баришевський проти України», «Гімайдуліна та інші проти України», «Двойних проти України» та «Меріт проти України», відповідно до якої відшкодуванню підлягають лише фактичні, неминучі та обґрунтовані витрати.
З огляду на викладене, суд вважає співмірним у даному випадку стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. 00 коп. з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити в повному обсязі.
2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 101985899 від 16.03.2023 року, станом на 11.12.2025 року, у загальному розмірі 20 125 грн. 00 коп., що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту – 5 000 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за сумою відсотків – 14 625 грн. 00 коп. та простроченої заборгованості за комісією – 500 грн. 00 коп
3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. 
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована, як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит – капітал» (місце знаходження: 79029, м. Львів, вул.Смаль – Стоцького, буд.1, корпус 28, 3 поверх, код ЄДРПОУ 35234236) понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 422 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.