П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15775/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Драновський Я.В. 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
14 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмельницької митниці на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Транс-Авто-Д" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
Приватне підприємство "Транс-Авто-Д" звернулося до суду з позовом до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000061/2 від 11.03.2025 та картки відмови Хмельницької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000135 від 11.03.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що висновок відповідача про те, що у поданих до митного оформлення документах заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, є необґрунтованим, а рішення про коригування митної вартості товарів від №UA400000/2025/000061/2 від 11.03.2025 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000135 від 11.03.2025 - протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.12.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000061/2 від 11.03.2025.
Визнано протиправною та скасовано картку відмови Хмельницької митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000135 від 11.03.2025.
Стягнуто на користь приватного підприємства "Транс-Авто-Д" судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці. 

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Приватне підприємство «ТРАНС-АВТО-Д» (код ЄДРПОУ 34412482) зареєстроване як суб`єкт підприємницької діяльності з 08.09.2006, та є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.
Між позивачем (покупець) та «Salzgitter Mannesmann International GmbH» Germany (продавець) укладено контракт № 1 від 04.11.2024, згідно умов якого продавець постачає «товар», кількість, розміри, ціна, загальна вартість, терміни та умови поставки якої визначаються в Специфікаціях.
Позивачем придбано у «Salzgitter Mannesmann International GmbH», яка займається продажем металу виробництва компанії Ilsenburger Globblech GmbH на експортний ринок, прокат плоский, згідно Інвойсу проформи 28382 на загальну суму 140 504,01 Євро.
Частина замовленого товару була відвантажена на підставі Інвойсу № 5382909 від 06.03.2025 та накладної № 91955799 від 06.03.2025: 1) розміром 12 мм х 2000 мм х 6000 мм у кількості 10 штук; 2) розміром 16 мм х 2000 мм х 6000 мм у кількості 2 штуки; 3) розміром 20 мм х 2000 мм х 6000 мм у кількості 4 штуки.
Вартість товару становить 25 926, 06 ЄВРО.
06.02.2025 позивачем згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 24 було переведено 22 136, 55 ЄВРО на рахунок «Salzgitter Mannesmann International GmbH», призначення платежу: Prepayment for steel acc CNTR № 1 DD 04.11.2024, INV 28382 DD 30.01.2025, 7225.
28.02.2025 позивачем згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 37 було переведено 65 849,58 ЄВРО на рахунок «Salzgitter Mannesmann International GmbH», призначення платежу: Prepayment for steel acc CNTR № 1 DD 04.11.2024.
З метою доставки даного товару до покупця позивачем укладено договір про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № 2288116037 від 05.03.2025 з ФОП ОСОБА_1 .
Згідно із заявкою на перевезення вантажу № 1 від 05.03.2025 до договору №2288116037 від 05.03.2022 було здійснено доставку вказаного вантажу.
ФОП ОСОБА_1 виставлено рахунок № 258 від 11.03.2025, згідно з яким позивач має оплатити міжнародні транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажу:
1. По маршруту з IIsebburg (Німеччина) до м/п Краківець в сумі 55 066,04 грн.
2. По маршруту з м/п Краківець до м. Волочиськ (Україна) в сумі 30 000,00 грн.
ФОП ОСОБА_1 також, надав довідку про транспортні витрати від 11.03.2025, згідно з якою вартість транспортних послуг по перевезенню вантажу за маршрутом IIsebburg (Німеччина) - м/п Краківець - м. Волочиськ (Україна) складає:
- IIsebburg (Німеччина) - м/п Краківець - 55 066,04 грн.
- м/п Краківець - м. Волочиськ (Україна) - 30 000,00 грн.
Страхування вантажу не проводилось.
11.03.2025 уповноваженою особою позивача, агентом з митного оформлення подано до митного оформлення митну декларацію 25UA400040005302U0 з метою розмитнення та випуску вантажу в обіг на території України, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар – «1.Чорні метали. Прокат плоский з інших легованих сталей завширшки 600 мм або більше, гарячекатаний не у рулонах, без подальшого оброблення, завтовшки понад 10 мм.12х2000х6000 мм прокат плоский з вуглецевої сталі, марка S690QL-11,3т, 16х2000х6000 мм прокат плоский з вуглецевої сталі, марка S690QL-3,014т, 20х2000х6000 мм прокат плоский з вуглецевої сталі, марка S690QL-7,536 т. Виробник-Ilsenburger Grobblech GmbH, торг.марка-Ilsenburger».
У вказаній митній декларації митна вартість товару становить 25 926, 06 ЄВРО.
До митної декларації 25UA400040005302U0 було подано документи, які підтверджують ринкову вартість товару та витрати на його доставку, а саме: контракт з «Salzgitter Mannesmann International GmbH» Germany № 1 від 04.11.2024, інвойс № 5382909 від 06.03.2025; накладна № 91955799 від 06.03.2025; інвойс проформа; прайс лист 2025; специфікація; сертифікат 633/28382; платіжна інструкція в іноземній валюті № 24 від 06.02.2025; платіжна інструкція в іноземній валюті № 37 від 28.02.2025; договір №2288116037 від 05.03.2025; заявка № 1 від 05.03.2025; рахунок № 258 від 11.03.2025; довідка про транспортні витрати від 11.03.2025; автотранспортна накладна CMR 3614141 від 06.03.2025; експортна декларація MRN 25DE505254901298B1; митна декларація (Україна) 25UA400040005302U0.
Згідно з карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000135 від 11.03.2025, було відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин неподання до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог п. 2 ст. 53 МКУ.
Також винесено рішення про коригування митної вартості від 11.03.2025 №UA400000/2025/000061/2, яким скориговано вартість товару за одиницю на 1,7245 ЄВРО, відповідно вартість товару скориговано на 37 680,33 ЄВРО.
У зв`язку з вищевикладеним, позивачем доплачено 94 238, 24 грн митних платежів.
Приватне підприємство «Транс-Авто-Д», не погоджуючись з вказаними рішеннями митного органу, звернулося до суду за захистом порушених прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для митного оформлення імпортованого товару позивачем надано усі документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України. При цьому, неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У свою чергу Хмельницька митниця не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей в частині вартості товару, ознак підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, інших відомостей.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що під час винесення даного рішення про коригування митної вартості у митниці були усі законні підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у вищенаведеному випадку. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Частиною другою статті 2 Митного кодексу України встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Згідно з частиною першою статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів, відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України, здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Приписами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до положень частин першої, другої, третьої статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та / або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів, згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України, здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, виникає за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Встановивши відсутність достатніх відомостей, які підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі №21-498а15 та Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.
Як встановлено судом, 11.03.2025 позивачем подано до митного оформлення митну декларацію №25UA400040005302U0 з метою митного оформлення та випуску у вільний обіг товару - прокату плоского з інших легованих сталей завширшки 600 мм або більше, гарячекатаного, не у рулонах, без подальшого оброблення, виробництва Ilsenburger Grobblech GmbH.
Митну вартість товару декларантом визначено за основним методом - за ціною договору, у розмірі 25 926,06 Євро.
Позивач до митної декларації 24UA209230038916U3 додав документи, які підтверджують ринкову вартість товару та витрати на його доставку, а саме: контракт з «Salzgitter Mannesmann International GmbH» Germany № 1 від 04.11.2024, інвойс №5382909 від 06.03.2025; накладна № 91955799 від 06.03.2025; інвойс проформа; прайс лист 2025; специфікація; сертифікат 633/28382; платіжна інструкція в іноземній валюті № 24 від 06.02.2025; платіжна інструкція в іноземній валюті № 37 від 28.02.2025; договір №2288116037 від 05.03.2025; заявка № 1 від 05.03.2025; рахунок № 258 від 11.03.2025; довідка про транспортні витрати від 11.03.2025; автотранспортна накладна CMR 3614141 від 06.03.2025; експортна декларація MRN 25DE505254901298B1; митна декларація (Україна) 25UA400040005302U0.
Колегія суддів звертає увагу, що надані позивачем документи у своїй сукупності містили усі необхідні відомості щодо фактичної ціни товару, умов поставки, вартості транспортування та інших складових митної вартості, дозволяли ідентифікувати товар, підтверджували реальність зовнішньоекономічної операції та узгоджувалися між собою.
При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не наведено переконливих доводів та не надано належних доказів на підтвердження того, що подані декларантом документи містили розбіжності, ознаки підробки або не містили усіх відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості товару.
Так, одним із мотивів прийняття оскаржуваного рішення митний орган зазначав невідповідність сум у банківських платіжних документах умовам та строкам оплати, визначеним у поданих до митного оформлення документах.
Разом з тим судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідно до умов проформи-інвойсу №28382 позивач був зобов`язаний здійснити попередню оплату у розмірі 15 % для запуску замовлення у виробництво, а подальшу оплату - після повідомлення про готовність товару, але до моменту його відвантаження.
На підтвердження виконання вказаних умов позивачем надано платіжні інструкції №24 від 06.02.2025 на суму 22 136,55 Євро та №37 від 28.02.2025 на суму 65 849,58 Євро, які оформлені в електронній формі та підписані електронними цифровими підписами.
При цьому загальна сума здійснених платежів покривала вартість товару, поставленого згідно комерційного інвойсу №5382909 від 06.03.2025.
Отже, висновок митного органу про невідповідність платіжних документів умовам оплати є необґрунтованим, оскільки відповідачем не конкретизовано, які саме умови були порушені та яким документам суперечать надані платіжні документи.
Суд першої інстанції також правильно врахував, що компанія Salzgitter Mannesmann International GmbH є дочірньою компанією та офіційним дилером продукції виробництва Ilsenburger Grobblech GmbH, яка спеціалізується на реалізації продукції виробника на експортних ринках.
Саме тому експортером товару виступала компанія Salzgitter Mannesmann International GmbH, тоді як відправником товару був безпосередній виробник - Ilsenburger Grobblech GmbH, що повністю узгоджується з наданими до митного оформлення документами та не свідчить про наявність будь-яких розбіжностей чи недостовірності відомостей.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що позивачем було укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг №2288116037 від 05.03.2025 з ФОП ОСОБА_1 , на виконання якого здійснювалося перевезення вантажу за маршрутом Ільзенбург (Німеччина) - м/п Краківець - м. Волочиськ (Україна).
На підтвердження транспортних витрат позивачем надано заявку на перевезення, рахунок №258 від 11.03.2025 та довідку про транспортні витрати, згідно з якими загальна вартість перевезення становила 85 066,04 грн.
Отже, транспортна складова митної вартості також була належним чином підтверджена документально.
Посилання митного органу на розбіжності у документах щодо номера експортної митної декларації суд першої інстанції обґрунтовано відхилив, оскільки у всіх поданих документах містився один і той самий номер експортної декларації - 25DE505254901298B1.
Так само обґрунтовано суд першої інстанції зазначив, що відсутність у окремому документі відомостей про вантажоодержувача має характер технічної помилки та не може свідчити про недостовірність митної вартості чи нереальність господарської операції.
Щодо доводів митного органу про те, що заявлений рівень митної вартості товару 1,3477 дол. США/кг є нижчим за рівень митної вартості подібного товару, оформленого раніше за ціною 1,87 дол. США/кг, колегія суддів зазначає таке.
Сам по собі нижчий рівень митної вартості імпортованого товару порівняно з митною вартістю інших поставок не може свідчити про заниження митної вартості та не є достатньою правовою підставою для відмови у застосуванні першого методу її визначення.
Ціна товару формується залежно від багатьох чинників, зокрема умов поставки, обсягів партії товару, комерційних умов договору, ринкової кон`юнктури, строків поставки, наявності знижок, особливостей господарських відносин між контрагентами тощо.
Відтак формальне порівняння рівня митної вартості без урахування конкретних умов зовнішньоекономічної операції не може бути належним доказом недостовірності заявленої декларантом митної вартості.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.07.2022 у справі №814/2172/16.
Більше того, Верховний Суд у постановах від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16 неодноразово звертав увагу на те, що інформація з баз даних митного органу щодо більш високого рівня митної вартості аналогічних товарів не є самостійною та достатньою підставою для коригування митної вартості, оскільки такі бази не містять інформації щодо можливого коригування митної вартості, судових рішень з відповідних питань та усіх обставин конкретних зовнішньоекономічних операцій.
Колегія суддів також враховує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач фактично виходив виключно з інформації власних інформаційних баз даних, тоді як подані декларантом документи, які підтверджували митну вартість товару, належним чином не спростував.
При цьому митним органом не було зазначено, які саме складові митної вартості залишилися непідтвердженими, чому подані документи не дають можливості встановити такі складові та які саме документи були необхідні для підтвердження відповідних показників.
Натомість, як правильно встановив суд першої інстанції, надані позивачем документи містили достовірні числові значення усіх складових митної вартості та давали можливість визначити митну вартість товару саме за основним методом - за ціною договору.
Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України, якщо митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні чи недостовірні відомості про митну вартість товарів, така митна вартість вважається визнаною автоматично.
Разом із тим відповідач не довів неможливості застосування першого методу визначення митної вартості та не навів належного обґрунтування для переходу до другорядного методу її визначення.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості є саме метод за ціною договору, а застосування кожного наступного методу допускається виключно у разі неможливості застосування попереднього методу.
Отже, застосування резервного методу визначення митної вартості за відсутності належних правових підстав суперечить вимогам митного законодавства.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів №UA400000/2025/000061/2 від 11.03.2025 та картка відмови №UA400040/2025/000135 від 11.03.2025 прийняті без належного правового та фактичного обґрунтування, без урахування усіх обставин справи та з порушенням вимог статей 53-58 Митного кодексу України.
Доводи апеляційної скарги наведених висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та повторення позиції, викладеної відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції, якій судом вже була надана належна правова оцінка.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Хмельницької митниці залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.