Справа № 524/15631/25
Провадження №2/524/1128/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.05.2026 
Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:
головуючого судді – Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судових засідань – Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» (далі – ТОВ «Юніт Капітал») звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) 19866,25 грн заборгованості за кредитним договором № 842871779 від 18 лютого 2021 року, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 842871779 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого остання отримала 5750,00 грн на її банківську карту. 
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 5750,00 грн, а остання свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 19866,25 грн, з яких: 5750,00 грн заборгованість за основним боргом, 14116,25 грн – за нарахованими та несплаченими відсотками.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 842871779.
05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу, за умовами яких останнє отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 842871779.
04 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 842871779.
Ухвалою від 22 грудня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач звернулася до суду з відзивом на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач стверджує, що стала жертвою шахрайських дій, внаслідок чого на її ім`я було отримано кредит у ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (кредитний договір від 18 лютого 2021 року); кредитні кошти були зараховані на картку ОСОБА_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк» та виведені з картки ОСОБА_1 всупереч її волі. ОСОБА_1 20 лютого 2021 року зверталася до правоохоронних органів за фактом вчинення щодо неї шахрайських дій. У відзиві відповідач також зазначає, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» не надало належних доказів набуття права вимоги за кредитним договором № 842871779 від 20 лютого 2021 року. Звертає увагу на порушення цілісності документа та відсутність візуального зв`язку, відсутність обов`язкових реквізитів на кожному аркуші, невідповідність вимогам щодо завірення копій, технічні ознаки маніпуляцій із текстом. З огляду на вказані недоліки, надані позивачем документи не можуть вважатися первинними документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік» та не підтверджують реальність операції відступлення права вимоги. Наданий позивачем кредитний договір та додатки до нього містять суперечливі та неоднозначні (такі, що вводять в оману) умови щодо строку кредитування та загальної вартості кредиту. За спірним кредитним договором, нарахування процентів має характер пені, оскільки розмір процентів збільшується з 0,01% на день до 1.7 та 2.3 % на день за межами 24-денного строку кредитування, а тому якщо суд знайде підстави для задоволення позову до спірних правовідносин слід застосувати частину третю статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру нарахувань на тіло кредиту. Відповідач також заперечує проти заявлених до стягнення витрат на правову допомогу та просить суд відмовити у їх стягненні або зменшити їх розмір у випадку задоволення позову.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів відповідача. Зокрема, зазначає, що відповідач заявляє про те, що вона зверталася до органів Національної поліції з відповідною заявою, проте за результатами її розгляду кримінальне провадження відкрито не було; обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, у якому суд встановив би що зобов`язання відповідача переносяться на іншу людину, яка протиправним шляхом уклала від імені ОСОБА_1 кредитний договір і заволоділа таким чином коштами, не надано; про закінчення досудових розслідувань та результат не повідомлено. Встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Зауважив, що відповідач не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. У свою чергу, позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та витяг з реєстру прав вимоги 130 від 20 квітня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118- 01 від 28 листопада 2018 року.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі – Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Суд установив, що 18 лютого 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 842871779 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового ідентифікатора MNV8T6X6. За умовами цього договору товариство надає позичальнику кредит у сумі 5750,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредит надається строком на 24 дні з можливістю продовження.
На період строку дії договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.4 договору).
У випадку користування кредитом понад дисконтний строк застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом (пункт 1.4.2 договору).
Відповідно до пункту 1.7 договору факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).
Як убачається з інформації АТ КБ «Приватбанк», наданої на виконання ухвали суду від 22 грудня 2025 року, на рахунок відповідача № НОМЕР_1 було зарахування коштів на суму 5750,00 грн від 18 лютого 2021 року.
Відповідно до наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором № 842871779 заборгованість ОСОБА_1 складає 19866,25 грн, з яких: 5750,00 грн заборгованість за основним боргом, 14116,25 грн – за нарахованими та несплаченими відсотками.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до договору, за умовами яких ТОВ «Таліон Плюс» отримав право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 842871779.
05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу, за умовами яких останнє отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 842871779.
04 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 842871779.
Ураховуючи наведене, з 04 червня 2025 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором № 842871779, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Матеріали справи містять всі належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладання договору, а договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Доказів звернення до суду з позовом про визнання недійсним цього договору відповідач не надала, у той час коли згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Із доданого до відзиву витягу з ЄРДР від 21 лютого 2021 року № 12021175500000222 вбачається, що кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Доказів невідкладного повідомлення відповідачем відповідну банківську установу щодо шахрайських дій також не надано. 
Отже, надаючи добровільно свої персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, фінансовий номер телефону, електронну адресу, дату народження, дані паспорту, РНОКПП), відповідач засвідчив свій намір на укладення кредитного договору. 
Окрім того, суд критично оцінює доводи відповідача щодо нарахування відсотків за користування кредитом, які, на його думку, мають характер пені, оскільки їх розмір збільшується з 0,01% на день до 1,7% та 2,3% на день за межами 24-денного строку кредитування, оскільки пролонгація кредитного договору прямо передбачена його умовами згідно з пунктами 1.4.2. – 1.4.3. договору, а нарахування відсотків за користування кредитом не є неустойкою (пенею, штафом) у розумінні статті 625 ЦК України, до яких можуть бути застосовані положення частини третьої статті 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Решта доводів відповідача ґрунтуються виключно на власному трактуванні відповідних положень законодавства та не спростовують доводів позивача.
Приписами частини першої статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження факту укладення кредитного договору № 842871779 між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув права вимоги за цим кредитним договором за договором факторингу. З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову.
Окрім того, відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати щодо сплати 2422,40 грн судового збору.
Щодо доводів відповідача про неспівмірність розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, суд вважає необхідним зазначити наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частинах четвертій – шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Звертаючись до суду, позивач на підтвердження понесення витрат у сумі 7000,00 грн на правову допомогу долучив до позовної заяви: договір про надання правової допомоги 10/09/25-025 від 10 вересня 2025 року; додаткову угоду до Договору та акт прийому-передачі наданих послуг.
Водночас суд враховує викладені у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18 висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, за якими: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо».
Виходячи з принципу співмірності (який, включає у себе, зокрема такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт), суд вважає за можливе обмежити належний до стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» розмір витрат на професійну правничу допомогу, визначивши його у сумі 3000,00 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 19866 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн 25 коп. заборгованості за договором № 842871779 від 18 лютого 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 3000 (три тисячі) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», ЄДРПОУ: 43541163, місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук