ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27754/25
Провадження № 22-ц/820/877/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року в складі судді Колієва С.А. 
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року АТ «Акцент-Банк», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказувало, що 21.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Акцент-Банк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21.12.2018 року. На підставі вказаної заяви на ім`я ОСОБА_1 у банку був відкритий рахунок та надано кредит у гривні у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 46,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належно умови укладеного договору не виконувала, своєчасно та у повному обсязі кредит не погашала, у зв`язку з чим заборгованість за договором станом на 26.09.2025 року становить 45476,81 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 35038,90 грн. та заборгованості по відсотках 10437,91 грн. 
З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь 45476,81 грн. заборгованості за договором від 21.12.2018 року та 2422,40 грн. судових витрат.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 21.12.2018 року у сумі 2256,28 грн., а також 120,18 гривень судового збору, а всього 2376,46 грн.
В решті у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк»  просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги, що позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і вже повинен сплачувати процентну ставку. Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі обговорені умови кредитування, строки, процентна ставка. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування». На підтвердження заборгованості Банком додано банківську виписку.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Так, судом встановлено, що 21.12.2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг при наданні банківських послуг в АТ «А-Банк», становлять Договір про надання банківських послуг.
На підставі укладеного Договору ОСОБА_1 в АТ «А-Банк» було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до червня 2027 року.
Також на вказаний рахунок 12.08.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 9000 грн., який неодноразово змінювався та з 29.01.2025 року становить 35100 грн.
Згідно представленого банком розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 21.12.2018 року станом на станом на 26.09.2025 рік становить 45476,81 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 35038,90 грн. та заборгованості по відсотках 10437,91 грн.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, неустойки надані банком Умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. У зв`язку з безпідставністю нарахування відсотків за користування кредитними коштами та неустойки, сплачена відповідачем сума таких відсотків і неустойки повинна бути зарахована в якості погашення заборгованості за тілом кредиту. Тому підлягає стягненню з відповідачки на користь банку різниця між фактично отриманими коштами та фактично не повернутих нею коштами в сумі 2256,28 грн. (105867,69 грн. (загальна сума витрат по рахунку)-61291,69 грн. (загальна сума зарахувань) – 42319,72 грн. (нараховані та списані відсотки).
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.  Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.  Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Суд першої інстанції правильно констатував, що підписана ОСОБА_1 анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору, а Умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не підписані відповідачкою, тому не підтверджено, що саме ці умови та тарифи розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву. Відтак без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. 
Матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного між сторонами кредитного договору, тому суд першої інстанції правильно виходив з відсутності підстав для стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом з відповідачки. 
Суд першої інстанції обґрунтовано врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 року в справі №342/180/17, що ухвалена у спорі, який виник з аналогічних правовідносин.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції  дійшов правильного висновку, що заборгованість станом на 26.09.2025 року виникла за вказаний період за рахунок нарахування і списання відсотків за користування кредитом, які не були узгоджені з відповідачкою, тому не повинні включатися до розміру заборгованості і стягненню не підлягають. Тому, підлягає стягненню з відповідачки на користь банку різниця між фактично отриманими коштами та фактично не повернутими нею коштами в сумі 2256,28 грн. (105867,69-61291,69-42319,72).
До позовної заяви позивачем дійсно додано копію паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що містить інформацію щодо пропозицій банку по різних типах кредитного продукту – по картках «Універсальна» з базовою процентною ставкою 3,9% (46,8% річних), «Універсальна Gold» з процентною ставкою 3,7% (44,4% річних). 
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» у формі паспорта споживчого кредиту кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Відтак з врахуванням наведеної норми права факт підписання відповідачкою електронним підписом паспорта споживчого кредиту не свідчить про погодження сторонами конкретних умов кредитного договору. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30 квітня 2026 року.

Судді         Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк