Справа № 452/4426/25 
Провадження № 2-а/452/14/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" травня 2026 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Пташинського І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Макаревич Л.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , адвоката - Зачепіло Зоряни Ярославівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло З.Я. звернулася до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову № R37508 від 27.08.2025 року, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , згідно якої його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі
17000 грн, а провадження відносно нього просив закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги мотивує тим, що 27.08.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , було винесено постанову № R37508 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. У постанові зазначається, що 26.08.2025 року надійшла заява, в якій ОСОБА_1 не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності, чим своїми діями порушив норми ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2) до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487. Враховуючи вчинення адміністративного правопорушення, передбачене частиною
3 ст. 210- 1 КУпАП, на ОСОБА_1 було накладено штраф у сумі 17 000 грн.  ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з військово-облікового документу.
Зазначає, що ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не отримував, адміністративного правопорушення не вчиняв, не підписував жодної постанови, за місцем реєстрації засобами поштового зв`язку також постанови не отримував, повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 не отримував. ОСОБА_1 стало відомо про постанову про притягнення до адміністративної відповідальності 29.08.2025 року лише у застосунку «Резерв+», де згідно фунціоналу застосунку не має можливості завантажити копію даної постанови, та переглянути її зміст. Зі змісту отриманої постанови не зрозуміло де саме відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення, адже ОСОБА_1 не було, оскільки про місце та час розгляду його не повідомили.
Таким чином, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , було розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3
ст. 210-1 КУпАП, та винесено постанову № R37508 від 27.08.2025 р. про накладення адміністративного стягнення у відсутність позивача.
ОСОБА_1 зазначає, що жодних клопотань про розгляд справи у його відсутність він не подавав, а тому, в даному випадку, він був позбавлений права бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності та надавати пояснення по суті справи, відтак вважає, що оспорювана постанови винесена з грубим порушенням ст. ст. 268, 278, 279, 280 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 знаходиться за кордоном, оскільки виїхав ще до початку воєнного стану, а саме 13.10.2021 року, що підтверджується копією закордонного паспорту, а також відповіддю на адвокатський запит від Державної прикордонної служби України від 04.11.2025 року. Адреса проживання, ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , зазначена в військово-обліковому документі, та зазначено дані уточнено вчасно. Жодної повістки чи повідомлення від працівників ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 за місцем реєстрації в Україні ( 
АДРЕСА_2 ) не отримував.
21.01.2026 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив, у якому вказав, що з вимогами позовної заяви не згідний та зазначив, що 28.02.2025 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виписано повістку № 2752106 про виклик у ІНФОРМАЦІЯ_8 для уточнення даних на 16.03.2025 року о 14:00 год. Вказану повістку надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання, зазначену військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних: АДРЕСА_3 . Конверт з повісткою про виклик від 28.02.2025 року № 2752106 повернувся на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». За вищевказаним фактом, 26.08.2025 року
 ОСОБА_1 , через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (застосунок «Резерв +») надіслав заяву, яка зареєстрована в реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» за номером S8A9DEBFA-3677-F011-AB23-00505684C39D від 26.08.2025 року в порядку статті 279-9 КУпАП. 27.08.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № R37508 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за те, що він, під час дії в Україні особливого періоду, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме: вимоги абз.2 ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду), і тим самим під час особливого періоду вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, просив у позові відмовити. 
30.01.2026 року позивач надав відповідь на відзив, у якій зазначив обґрунтування, які є аналогічними доводам адміністративного позову. Крім того вказав, що у відзиві відповідач зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про виклик до ТЦК та СП, однак жодного належного доказу такого повідомлення суду не надано, а саме: відсутні докази вручення повістки особисто; відсутні поштові повідомлення про вручення або відмову;
- відсутні докази направлення повістки за фактичною адресою проживання позивача за кордоном, яка зазначена у військово-обліковому документі.
Відповідно до п. 41 Постанови КМУ № 560, належним підтвердженням виклику є лише документи поштового оператора або підтвердження вручення. Таких доказів відповідач не надав. Отже, твердження відповідача про належне повідомлення є припущенням, що прямо заборонено відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 251 КУпАП.
Адреса проживання, ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , зазначена в військово-обліковому документі, та зазначено дані уточнено вчасно.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Із фабули постанови про адміністративне правопорушення № R 37508 від 27 серпня 2025 року вбачається, що того дня ОСОБА_1 не прибув за повісткою до ТЦК та СП, встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3
ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з чим на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі
17 000грн.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст. ст. 210, 210-1 КУпАП).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024р. згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставляння відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставляння відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/015629177 від 23.10.2025 року.
Із копії військово-облікового документу «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
Згідно витягу Резерв+ (військо-обліковий документ) ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , дані уточнено вчасно 16.06.2024 року, дійсна відстрочка до 08.08.2026 року.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа №201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15.11.2018 (справа №524/7184/16-а).
Враховуючи те, що спірним у даному випадку є питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до РТЦК, дотримання такої процедури виклику, а тому із досліджених судом доказів встановлено відсутність умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК. Всі дії позивача ОСОБА_1 свідчать про те, що він не ухилявся від прибуття до РТЦК, йому не було відомо про такий виклик. Крім того він має відстрочку до 08.08.2026 року, що підтверджується реєстром «Оберіг» № 090520239340134100164 та оновивленими даними через «Резерв +» 
Разом з тим відповідач, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, як суб`єкта владних повноважень, в цій частині залишив без будь-якого на то реагування та, крім поданих позивачем матеріалів, суду не надано інших доказів на доведення законності складеної постанови, доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що в даному випадку свідчить на користь позивача та викликає сумнів у його причетності до вчинення адміністративного правопорушення.
Оскільки під час судового розгляду встановити наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення лише за постановою про накладення адміністративного стягнення неможливо, інші докази до вказаної постанови не додані; оцінюючи викладені обставини суд доходить переконання, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відтак вимоги позивача суд знаходить такими що підлягають задоволенню. Також ураховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, постанова суперечить приписам Конституції України і КУпАП, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.
Керуючись ст. 6, 9, 10, 195, 242-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 , адвоката - Зачепіло Зоряни Ярославівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № R37508 від 27.08.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3
ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі
17 000гривень.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя