Справа № 127/12957/26 
Провадження № 3/127/2722/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 травня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
12.04.2026 о 20:06 год у місті Вінниця, вулиця Євгена Чикаленка (Лермонтова), 90, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Landmark д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування Козятинським міськрайонним судом Вінницькій області від 02.09.2025, повторно протягом року, чим порушив п.2.1(а) ПДР.
У судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився по невідомій суду причині, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки на адресу місця проживання. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. 
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Крім того, інформація щодо дати призначення справи до судового розгляду була розміщена на сайті https://vnm.vn.court.gov.ua.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, його винуватість у вчиненні означеного адміністративного правопорушення є доведеною та підтвердженою сукупністю доказів, що містяться у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638938 від 12.04.2026 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5307589 від 25.07.2025 року; довідкою старшого інспектора ВАП; іншими матеріалами справи.
Рапорт суд оцінює виключно як службовий документ, який містить інформацію про вчиненні поліцейськими дії та мотиви, якими керувались поліцейські, встановлюючи осіб, причетних до вчинення адміністративних правопорушень.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 2.1(а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
З диспозиції частини 5 статті 126 КУпАП випливає, що адміністративна відповідальність за зазначеною нормою настає у разі повторного протягом року вчинення особою порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Постановою серії ЕНА № 5307589 від 25.07.2025 рокуОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП за керування транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП, зокрема: 12.04.2026 о 20:06 год у місті Вінниця, вулиця Євгена Чикаленка (Лермонтова), 90, керував транспортним засобом Landmark д.н.з. НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування Козятинським міськрайонним судом Вінницькій області від 02.09.2025, повторно протягом року, чим порушив п.2.1(а) ПДР України, правопорушення вчинено повторно протягом року, громадянина ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, 25.07.2025 року постановою серії ЕНА № 5307589, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Судом не встановлено обґрунтованих сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_1 ..
ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності, оскільки досяг віку, з якого настає адміністративна відповідальність, відомості про його неосудність відсутні.
Згідно з ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до довідки інспектора поліції ВАП: водій ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував, тобто право керування транспортними засобами йому не надавалось.
Відтак, за приписами ч. 2 ст. 30 КУпАП неможливо позбавити громадянина права керування транспортними засобами, яке йому не надавалось, позбавити права «на майбутнє», що суперечило б положенням ч. 2 ст. 30 КУпАП.
Поряд з цим, частина 5 статті 126 КУпАП містить виключення із визначеного в ч. 2 ст. 30 КУпАП загального правила щодо можливості позбавлення лише наданого права, оскільки прямо передбачає безальтернативну санкцію у виді позбавлення права керування транспортним засобом – за керування транспортним засобом особою, яка не має, тобто не набула права керування транспортними засобами або попередньо була його позбавлена. 
Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про правотворчу діяльність», колізія норм права - це протиріччя або невідповідність між нормами права у нормативно-правових актах, що регулюють одні й ті самі суспільні відносини. Протиріччя між нормами права у нормативно-правових актах - це колізія норм права в нормативно-правових актах рівної юридичної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 66 Закону України «Про правотворчу діяльність», у разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами рівної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають:
1) норми, що містяться в нормативно-правових актах спеціального законодавства України (крім випадку, визначеного частиною другою цієї статті (пріоритет застосування кодексу над первинним законом, прим.));
2) норми, що містяться у нормативно-правових актах, що вступили в дію пізніше.
Як видно, санкція частини 5 статті 126 КУпАП, якою щодо особи, яка не має права керування транспортними засобами або була його позбавлена, за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою статті 126 КУпАП, встановлює безальтернативне додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, була викладена в редакції Законом України від 16 лютого 2021 року № 1231-IX, який вступив в дію 17.03.2021 року (опубліковано в Урядовий кур`єр 2021, N51 від 17.03.2021). Тоді як частина 2 статті 30 КУпАП, яка передбачає можливість позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами, прийнята в редакції Закону України від 24 вересня 2008 року N 586-VI, який вступив в дію 16.11.2008 року (через 30 днів з дня його опублікування в Голос України 2008, N198 від 17.10.2008).
Відтак, у випадку колізії між ч. 2 ст. 30 КУпАП, яка не допускає позбавлення права керування транспортними засобами особи, якій це право не було надано, та ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка прямо передбачає позбавлення права керування транспортними засобами особи, якій цього права не було надано, за правилами п. 2 ч. 3 ст. 66 Закону України «Про правотворчу діяльність», пріоритетному застосуванню підлягає ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Враховуючи положення ст. 33 КУпАП при вирішенні питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нею, а також іншими особами нових правопорушень, суд враховує: характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної шкідливості, особу порушника, ступінь його вини. А тому суд вважає за доцільне задля досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у статті 23 КУпАП, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Суд не вбачає підстав для накладення додаткового адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу Landmark д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки матеріали справи не містять відомостей, кому саме на праві власності належить вищевказаний транспортний засіб. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП із ОСОБА_1 на користь держави Україна підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 665 грн 60 коп., сплата якого передбачена п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ч. 4, ч. 5 ст. 126, статтями 7, 9-12, 23, 33-35, 40-1, 221, 245, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1  винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь держави.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: