Справа № 331/1519/26
Провадження № 2/331/2086/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року   місто Запоріжжя
Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Каретник Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилевської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідач наказом №1648 СТ від 12.09.2022 була зарахована на 1-й курс денної форми на 072 спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» за освітньо-професійною програмою «Фінанси і банківська справа» у навчально-науковому інституті економіки, менеджменту та міжнародного бізнесу для здобуття освітнього рівня бакалавра за кошти фізичних та/або юридичних осіб (контракт). На підставі наказу про зарахування на навчання між позивачем та відповідачем було укладено договір про навчання в університеті №БЕМ-0065 від 12.09.2022. 
Згідно з п.3.2 договору вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 121880 грн. Вартість 1 семестру навчання становить 15235 грн.
Згідно з наказом № 571 СТ від 15.04.2025 ОСОБА_1 була відрахована з університету за порушення умов договору про навчання. Відповідно до академічної довідки ОСОБА_1 була атестована за чотири семестри і нею була проведена оплата за 4 семестри у повному обсязі, заборгованість по оплаті за 5 та 6 семестри складає 22 852,50 грн.
На підставі вищевикладеного, представник позивача просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість зі сплати за навчання у сумі 22852,50 грн., 1905,91 грн. (індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми), а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності і зазначив про відсутність заперечень проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України, відзив на позов не подала.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Взявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Ухвалою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 25.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані до суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що 12.09.2022 між Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» та ОСОБА_1 укладено договір про навчання в НТУ «ХПІ» № БЕМ0065 та договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 6457.
Відповідно до витягу з наказу по НТУ «ХПІ» №1648СТ від 12.09.2022 ОСОБА_1 була зарахована на 1-й курс денної форми на 072 спеціальність «Фінанси, банківська справа та страхування» за освітньо-професійною програмою «Фінанси і банківська справа» у навчально-науковому інституті економіки, менеджменту та міжнародного бізнесу для здобуття освітнього рівня бакалавра за кошти фізичних та/або юридичних осіб.
Згідно п.2.3 договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 6457 від 12.09.2022 відповідач (замовник) зобов`язаний своєчасно вносити плату за надання платної освітньої послуги в розмірах, у термін та в порядку, встановлених цим договором.
Відповідно до п. 3.2 договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 6457 від 12.09.2022 вартість освітньої послуги за весь строк навчання складає 121880 грн., а вартість 1 семестру навчання становить 15235 грн.
Відповідно п. 3.3 договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 6457 від 12.09.2022 замовник вносить плату щосеместрово, не пізніше 10-го календарного дня після початку семестру шляхом безготівкового перерахування на вказані банківські реквізити.
26.12.2024 ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про продовження терміну сплати за навчання до 31 січня 2025 року, на підставі якої 26.12.2024 між НТУ «ХПІ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 6457, згідно умов якої ОСОБА_1 зобов`язалася внести плату за 5 семестр навчання до 31 січня 2025 року, а за наступні семестри згідно з п. 3.3. договору № 6457. 
12.02.2025 ОСОБА_1 знову звернулася до відповідача із заявою про продовження терміну сплати за навчання до 28 лютого 2025 року, на підставі якої 12.02.2025 між НТУ «ХПІ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 6457 та продовжено термін сплати за 5 семестр до 28 лютого 2025 року. 
03.03.2025 ОСОБА_1 знову звернулася із заявою до позивача про продовження терміну сплати за навчання до 15 березня 2025 року, на підставі якої 03.03.2025 між НТУ «ХПІ» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору № 6457 та продовжено термін сплати за 5 семестр до 15 березня 2025 року. 
Попри численні заяви відповідача, оплата за 5 семестр та наступні семестри нею здійснена не була.
Згідно витягу з наказу по НТУ «ХПІ» № 571 СТ від 15.04.2025 відповідач ОСОБА_1 була відрахована з університету за порушення умов договору про навчання. 
Відповідно до академічної довідки №423418 від 16.04.2025 ОСОБА_1 була атестована за чотири семестри.
Згідно з довідкою Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» №66-04-23/1 від 02.01.2026, студентка групи БЕМ-422 ОСОБА_1 зарахована в 2022 році, навчалась у 1-6 семестрах. Відрахована з 6 семестру 15.04.2025. Сплачено за1 семестр - 15235 грн. (з них 1000 грн. 20.02.2023, 7365 грн. 10.03.2023, 6870 грн. 10.04.2023); 2 семестр 15235 грн. (з них 500 грн. 10.04.2023, 14735 грн. 07.06.2023); 3 семестр - 15235 грн. 06.08.2024 р.; 4 семестр - 15235 грн. 15.09.2024. Борг за 5-6 семестри складає 22852,50 грн.
Загальна сума заборгованості за договором з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 16.03.2025 по 20.02.2026 р. (за осінній семестр) та з 14.03.2025 по 20.02.2026 (за весняний семестр) складає 24758,41 грн., з яких: 22852,50 грн. - сума заборгованості за договором за 5 та 6 семестри; 428,25 грн. - 3% річних за прострочення оплати за 5 семестр; 761,54 грн. - інфляційне збільшення за прострочення за 5 семестр; 215,38 грн. - 3% річних за прострочення за 6 семестр; 500,74 грн. - інфляційне збільшення за прострочення за 6 семестр. 
Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» заклад вищої освіти відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. 
Згідно з абз. 1 ч. 6 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» розмір плати за навчання протягом розрахункового строку виконання освітньої програми для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, включаючи виготовлення документа про освіту та додатка до нього, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця, за кредити ЄКТС) встановлюються в договорі (контракті), що укладається між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати.
У ч. 7 ст. 73 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється закладами вищої освіти в національній валюті. Заклад вищої освіти має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг підлягає оприлюдненню у медіа, на офіційних веб-сайтах, на інформаційних стендах та в будь-який інший спосіб.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» підставами для відрахування здобувача вищої освіти є, зокрема, порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Оскільки, як встановлено з матеріалів справи, відповідач не у повному обсязі виконувала зобов`язання щодо оплати за надані освітні послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, наявність і розмір якої відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 22852,50 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідачки 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.
Таким чином, враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, а також зважаючи на те, що факт невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшов своє підтвердження під час судового розгляду даної справи, суд вважає, що вимоги позивача про сплату відповідачем 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №6457 від 12.09.2022, є правомірними.
Згідно з наданим позивачем розрахунком інфляційне збільшення за прострочення оплати за 5 семестр складає 761,54 грн., а інфляційне збільшення за прострочення оплати за 6 семестр складає 500,74 грн. Отже, загальний розмір заявленого інфляційного збільшення суми боргу складає 1262,28 грн.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних за прострочення оплати за 5 семестр складає 428,25 грн., а за прострочення оплати за 6 семестр складає 215,38 грн. Отже, загальний розмір заявлених 3% річних складає 643,63 грн.
З огляду на те, що відповідач порушив зобов`язання за договором зі сплати за освітні послуги, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення суми збитків від інфляції у загальному розмірі 1262,28 грн. та 3 % річних у загальному розмірі 643,63 грн.
Крім того, в силу вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім судові витрати, які складаються, зокрема, із витрат по оплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 622, 625, 629,638 ЦК України, ст.ст.141, 263-265, 282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (ЄДРПОУ 02071180, адреса: м. Харків, вул. Кирпичова, буд. 2) заборгованість зі сплати за навчання у загальній сумі 24758 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят вісім) гривень 41 копійка, з яких: 22852,50 грн. – заборгованість зі сплати за навчання, 1262,28 грн. – інфляційні втрати, 643,63 грн. -3% річних від простроченої суми. 
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (ЄДРПОУ 02071180, адреса: м. Харків, вул. Кирпичова, буд. 2) судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складення повного судового рішення – 09 червня 2026 року.

Суддя Юлія КАРЕТНИК