18.05.2026 Справа № 363/7875/25

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025111420000403 від 04.10.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Прибірськ Іванківського району Київської області, громадянки України, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», в період часу з 04.03.2025 по 24.09.2025, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання своїй матері ОСОБА_5 , з якою спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняє психологічне та економічне насильство відносно останньої, що виражається у погрожуванні фізичною розправою, нецензурним висловлюванням, виганяє з квартири, забирає банківську картку, з якої в подальшому користується пенсійними коштами останньої, внаслідок ситуацій агресивної поведінки дочки в стані сп?яніння протягом останнього року є для ОСОБА_5 , періодично психотравмувальними: обумовлюють больові відчуття та негативні психоемоційні переживання (страх, напруга, тривожні очікування, пригнічений настрій), погіршують стан її здоров?я, заважають повноцінному відпочинку, чим знижують якість життя потерпілої.
Так, 04.03.2025 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме: погрожувала фізичною розправою, чим могла завдати шкоди психологічному здоров?ю потерпілої. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2025 ОСОБА_4 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі - 170 гривень.
Крім цього, 03.05.2025 близько 16 годин 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , повторно вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме: погрожувала фізичною розправою та виганяла з квартири, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2025 ОСОБА_4 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі - 1020 гривень.
Також, ОСОБА_4 , в період часу з 04.03.2025 по 24.09.2025, кожного поточного місяця, але не пізніше 10 числа (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), систематично привласнювала банківську картку своєї матері ОСОБА_5 , тим самим привласнюючи частину її пенсійного забезпечення, чим вчиняла економічне насильство відносно останньої.
Крім цього, 24.09.2025 близько 14 годин 20 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме: ображала нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою, чим могла завдати шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, ситуації агресивної поведінки дочки в стані сп`яніння протягом останнього року є для ОСОБА_5 , періодично психотравмувальними: обумовлюють больові відчуття та негативні психоемоційні переживання (страх, напруга, тривожні очікування, пригнічений настрій), погіршують стан її здоров`я, заважають повноцінному відпочинку, чим знижують якість життя потерпілої.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватість в пред`явленому їй обвинуваченні визнала в повному обсязі та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодилася з правовою кваліфікацією своїх дій за ст. 126-1 КК України та пояснила, що в період з 04.03.2025 року по 24.09.2025 року вона перебуваючи в місці спільного проживання за адресою АДРЕСА_1 , вчиняла сварки з матір`ю ОСОБА_5 , в ході яких виражалася в її адресу нецензурною лайкою, порушувула її спокій, чим вчинила психологічне насильство відносно неї.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення (проступку), добровільності та істинності її позиції.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції обвинуваченої, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились умисному систематичному вчиненні психологічного та економічного насильства щодо іншої особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.126-1 КК України.
Таким чином, дії ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України кваліфіковані вірно.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Виходячи з приписів ст.12 КК України, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1КК України, є нетяжким злочином.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України суд враховує суспільну небезпечність вчиненого нею кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, який згідно з класифікацією, наведеною у ст.12 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судима та обставини, що пом`якшують покарання.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду в межах санкції, передбаченої ст. 126-1 КК України з покладанням на неї обов`яків передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення не застосовувались. Процесуальні витрати, які підлягають стягненню, відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити їй покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Київським апеляційним судом.

Суддя        ОСОБА_1