Справа № 161/7793/26 
Провадження № 2-о/161/328/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Олексюка А.В.,
з участю секретаря судових засідань – Опальчук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою адвоката Квятковського Богдана Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В:
09.04.2026 заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. 
Обґрунтовуючи вимоги, зазначила, що 02.11.1968 року між нею (до укладення шлюбу — ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище заявниці було змінено на « ОСОБА_4 ».
30.01.1998 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області Заявниці було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , у якому через орфографічну помилку її прізвище було вказано як « ОСОБА_5 ».
12.10.2023 року заявниця придбала у ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 . На підставі договору купівлі-продажу було зареєстровано право власності та видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2023 року (індексний номер: 350182342), де покупцем та власником також зазначено « ОСОБА_1 ».
У липні 2024 року заявниці було видано новий паспорт громадянина України у формі ID-картки за № НОМЕР_2 , у якому на підставі первинних документів про шлюб її прізвище вказано правильно — « ОСОБА_4 ».
На даний час заявниця намагалася зареєструвати своє місце проживання у належній їй квартирі, однак уповноваженим органом реєстрації їй було відмовлено у зв`язку з наявністю розбіжностей у написанні прізвища в ID-картці (« ОСОБА_4 ») та у вищевказаних правовстановлюючих документах на нерухомість (« ОСОБА_5 »). Наявність вказаних розбіжностей перешкоджає Заявниці в повній мірі реалізувати свої права власника майна, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду.
Заявниця та її представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представник заінтересованої Луцької міської ради в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, покладаються на розсуд суду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 02.11.1968 року, заявниця (до шлюбу — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) уклала шлюб з ОСОБА_3 , після чого їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.3).
Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 30.01.1998 року Луцьким МУ УМВС України у Волинській області, прізвище особи записано як « ОСОБА_1 » (а.с.4).
Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 12.10.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1313, покупцем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.5).
Право власності на вказану квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом від 20.10.2023 року за індексним номером 350182342 (а.с.3 зворот).
З копії паспорта громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_2 із Витягом з Реєстру щодо реєстрації місця проживання, виданого у липні 2024 року, вбачається, що громадянка України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , має прізвище, ім`я та по батькові — « ОСОБА_1 » (а.с.2).
Аналіз зазначених документів свідчить про наявність розбіжності в написанні прізвища Заявниці (« ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 »), яка виникла внаслідок технічної помилки (безпідставного внесення апострофа) під час видачі паспорта зразка 1998 року, що згодом потягло за собою автоматичне перенесення цієї помилки нотаріусом у текст договору купівлі-продажу та Державний реєстр речових прав.
Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Неможливість заявниці реалізувати своє право на реєстрацію місця проживання та повноцінне розпорядження нерухомим майном через формальні розбіжності у правовстановлюючих документах порушує її право на мирне володіння майном.
Враховуючи, що іншого шляху для усунення вказаних розбіжностей та виправлення помилки у заявниці немає (оскільки нотаріус не має права вносити зміни в суттєві умови договору після його виконання та реєстрації), право заявниці підлягає захисту в судовому порядку.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючих документів Заявниці повністю доведений у судовому засіданні, а заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 315, 319 та Главою 6 Розділу IV Цивільного процесуального кодексу України, суд —
У Х В А Л И В:
Заяву адвоката Квятковського Богдана Михайловича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Луцька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення — задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючих документів, а саме що: Договір Купівлі-Продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений12 жовтня 2023 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинською Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 1313, а також Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 жовтня 2023 року (індексний номер витягу: 350182342), виданий на ім`я ОСОБА_1 , належать саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області          А.В. Олексюк