Справа №-613/543/26  Провадження №-1-кп/613/133/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року       м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 12026221010000052 від 26.01.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина Українки, з повною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
06.02.2012 Знам`янським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;
18.05.2012 Знам`янським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі;
21.05.2015 Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
30.05.2025 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, -
за ч.4 ст.185, ч.1 ст.361,ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, останнього разу 21.05.2015 Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на шлях виправлення та перевиховання не став та скоїв нові, умисні злочини при наступних обставинах:
Так ОСОБА_5 , діючи повторно, 25 січня 2026 року близько 23 години 00 хвилин, в період дії воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025, який затверджено Законом України № 4643-ІХ від 21.10.2025, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 листопада 2025 року, строком на 90 діб (тобто до 03 лютого 2026 року), розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, перебуваючи у залі будинку домоволодіння, у якому проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його подальшими злочинними діями ніхто не спостерігає, реалізуючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном, діючи таємно, шляхом вільного доступу, скоїв крадіжку майна останньої, а саме: грошових коштів у сумі 9 500 грн. , музичної колонки марки «Pixus RING» IPX7, б/в, вартістю 966 грн., мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A02s» б/в, вартістю 1900 грн., після чого залишив місце події з викраденим майном, яке обернув на свою користь, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 12366 грн. 
Після цього ОСОБА_5 , впродовж свого злочинного умислу, 26 січня 2026 о 06 год. 19 хв., перебуваючи на пл. Незалежності м. Богодухів Харківської області, реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи пароль доступу до мобільного телефону потерпілої та паролі (PIN?коди) до її банківських застосунків, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, здійснив переказ грошових коштів у сумі 4800 грн. з банківської картки потерпілої ОСОБА_6 за № НОМЕР_2 АТ «Райффайзен Банк» на банківську картку за № ? НОМЕР_3 банку «ПУМБ», яка перебувала у його користуванні.
Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4800 грн.
Після цього ОСОБА_5 , впродовж свого злочинного умислу, 26 січня 2026 о 06 год. 15 хв., перебуваючи на пл. Незалежності м. Богодухів Харківської області, реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи пароль доступу до мобільного телефону потерпілої та паролі (PIN?коди) до її банківських застосунків, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, здійснив переказ грошових коштів у сумі сумі 500 грн. з банківської картки потерпілої ОСОБА_6 ?за № ? НОМЕР_4 АТ КБ «ПриватБанк», на банківську картку за № ? НОМЕР_5 банку «ПУМБ», яка перебувала у його користуванні. 
Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 500 грн.
В подальшому ОСОБА_5 здійснив зняття готівкових коштів на загальну суму 5 300 грн. в банкоматі АТ «Райффайзен банк», який розташований за адресою: Харківська область, м. Богодухів, пл. Свято-Духівська, буд. 3. 
Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17666 грн.
Крім того, ОСОБА_5 впродовж свого злочинного умислу, 26 січня 2026 о 06 год. 15 хв., перебуваючи на пл. Незалежності м. Богодухів Харківської області, реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, достовірно знаючи пароль доступу до мобільного телефону потерпілої та паролі (PIN коди) до її банківських застосунків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, посягаючи на право власності потерпілої ОСОБА_6 , самостійно, без дозволу останньої, маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_6 в автоматизованій інформаційній системі мобільного додатку MyRaif - АТ «Райффайзен Банк», який згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № ? НОМЕР_2 відкритим у АТ «Райффайзен Банк», неправомірно використовуючи належне ОСОБА_7 на правах приватної власності кінцеве комп`ютерне обладнання - телефон марки «Samsung Galaxy A02S", IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_8 , з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється та згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, а також її несанкціонованої підробки, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № ? НОМЕР_2 з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, неправомірно використовуючи логін ОСОБА_6 , шляхом незаконного введення паролю-доступу користувача, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої в зазначеній автоматизованій системі, що призвело до несанкціонованого витоку інформації, яка в ньому оброблювалась в частині розміру коштів, наявних на картковому рахунку потерпілої та 26.01.2026 о 06:16 год. здійснив переказ грошових коштів у сумі 4800 грн. з банківської картки потерпілої ОСОБА_6 НОМЕР_2 на банківську картку № ? НОМЕР_5 банку «ПУМБ», яка перебувала у його користуванні.Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 шкоду на суму 4800 грн.
Після цього, ОСОБА_5 , впродовж свого злочинного умислу, 26 січня 2026 о 06 год. 19 хв., перебуваючи на пл. Незалежності м. Богодухів Харківської області, реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, достовірно знаючи пароль доступу до мобільного телефону потерпілої та паролі (PIN коди) до її банківських застосунків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, посягаючи на право власності потерпілої ОСОБА_6 , самостійно, без дозволу останньої, маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_6 в автоматизованій інформаційній системі мобільного додатку «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», , який згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № ?? НОМЕР_4 відкритим у АТ КБ «ПриватБанк», неправомірно використовуючи належне ОСОБА_7 на правах приватної власності кінцеве комп`ютерне обладнання - телефон марки «Samsung Galaxy A02S", IMEI: НОМЕР_6 , IMEI: НОМЕР_7 , із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_8 , з метою витоку інформації, яка на ньому обробляється та згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, а також її несанкціонованої підробки, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщених на картковому рахунку ОСОБА_6 за № ??? НОМЕР_4 з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, неправомірно використовуючи логін ОСОБА_6 , шляхом незаконного введення паролю-доступу користувача, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої в зазначеній автоматизованій системі, що призвело до несанкціонованого витоку інформації, яка в ньому оброблювалась в частині розміру коштів, наявних на картковому рахунку потерпілої та 26.01.2026 о 06:19 год. здійснив переказ грошових коштів у сумі 500 грн. з банківської картки потерпілої ОСОБА_6 ?за № ? НОМЕР_4 на банківську картку за № ? НОМЕР_3 банку «ПУМБ», яка перебувала у його користуванні. Таким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 500 грн.
В подальшому ОСОБА_5 здійснив зняття готівкових коштів на загальну суму 5 300 грн. в банкоматі АТ «Райффайзен банк», який розташований за адресою: Харківська область, м. Богодухів, пл. Свято-Духівська, буд. 3. 
Крім того,відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2026 № 1 військовослужбовця військової служби призваного за мобілізацією солдата ОСОБА_5 допущено до тимчасового виконання обов`язків за посадою водія-електрика другого екіпажу безпілотних авіаційних комплексів третього взводу безпілотних авіаційних комплексів четвертої роти безпілотних авіаційних комплексів другого батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України. Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.
У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно вимог ст. ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).  
Однак, солдат ОСОБА_5 , під час проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 04.01.2026 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.
Так, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов`язки водія-електрика другого екіпажу безпілотних авіаційних комплексів третього взводу безпілотних авіаційних комплексів четвертої роти безпілотних авіаційних комплексів другого батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно тимчасово ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04.01.2026 самовільно залишив місце тимчасової дислокації підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_3 та до 26.01.2026 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.
За час відсутності на службі ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 26.01.2026.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник - адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час його проведення були повідомлені. Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_8 надав заяву, за змістом якої просив справу слухати у їх відсутність, не заперечують якщо справа буде слухатись у відповідності з вимогами викладеними в ч.3 ст.349 КПК України, при цьому зазначив, що ОСОБА_6 розуміє про наслідки зазначеного погодження та свідомо надала згоду на цю заяву. Вказує, що наразі у сторони потерпілої відсутні претензії до обвинуваченого ОСОБА_5 . З приводу покарання покладаються на розсуд суду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч.5 ст.407 КК України визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Підтвердив, що він дійсно скоїв крадіжку у потерпілої , яка була йому знайома, грошових коштів у сумі 9500 гривень, мобільного телефону «Самсунг» та музичної колонки. Зазначив, що йому було відомо про наявність на рахунку потерпілої грошових коштів, відомий пін-код та він перерахував кошти потерпілої на свій рахунок, які в подальшому зняв в банкоматі. Підтвердив, що він дійсно самовільно залишив військову частину, а саме місце служби, яку проходив в с.Губарівка, Богодухівського району та що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та процесуальних витрат. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану; за ч.1 ст.361 КК України як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем; за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин,що обтяжують покарання.
Обставинами що пом`якшують покарання ОСОБА_5 ,суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 ,судом не встановлено.
ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, в тому числі проти власності,не одружений,є військовослужбовцем,за місцем служби характеризується посередньо та його поведінка явно свідчить про стійку антисоціальну та кримінальну направленість і намагання забезпечити себе шляхом злочинної діяльності. При цьому, суд бере до уваги також той факт, що до обвинуваченого вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання, однак це не привело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, оскільки він знову скоїв кримінальні правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених злочинів, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, соціальну характеристику: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкцій інкримінованих статей, у виді позбавлення волі за ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України , за кожний злочин та обмеження волі за ч.1 ст.361 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Нормами ч. 5 ст. 71 КК України визначено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ці нові кримінальні правопорушення за правилами, передбаченими у статті 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.
Так, суд призначає ОСОБА_5 покарання за інкриміновані кримінальні правопорушення та за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, керуючись при цьому правилами ч. 1 ст. 70 КК України. При застосуванні ч. 1 ст. 70 КК України при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю злочинів суд, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає необхідним застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та на підставі положень ч.5 ст.71, ст.72 КК України до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При цьому, також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і що до кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Строк покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 26 січня 2026 року, тобто з моменту фактичного затримання, зарахувавши ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2026 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін з урахуванням покарання, що призначається.
Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд 

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 , ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання за: 
ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
ч.1 ст.361 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
ч.5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.
На підставі ч.5 ст. 71 ,ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 26 січня 2026 року, тобто з моменту фактичного затримання.Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2026 року по 24 червня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 3392 (три тисячі триста дев`яносто дві) гривні 64 коп.

Речові докази по справі: мобільний телефон «Samsung» моделі «A02s»  із сім картами, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 - залишити власнику, скасувавши їх арешт;
музичну колонку ««Pixus RING» IPX7» та банківську карту № НОМЕР_9 , відкриту в АТ «Райффайзен банк», які знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути власнику    ОСОБА_6 , скасувавши їх арешт;
банківську карту № НОМЕР_5 , відкриту в банку «ПУМБ», яка знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути ОСОБА_5 , скасувавши її арешт;
грошові кошти у сумі 11000 гривень, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - повернути ОСОБА_6 ,скасувавши їх арешт;
паперовий конверт з двома відрізками липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, паперовий конверт з однією вушною паличкою зі змивами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - знищити;
два фіскальних чеки - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній-тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення,а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя