Справа №574/258/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Гук Т. Р.	
Номер провадження 33/816/6/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Буринського районного суду Сумської області від 10 січня 2023 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з оскаржуваної постанови судді, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 11 червня 2022 року, о 16 год. 30 хв. по вул. - Першотравневій в м. Буринь Конотопського району Сумської області керував автомобілем Dacia Logan д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення координації рухів, зіниці очей не реагують на світло), від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Буринського районного суду Сумської області від 10 січня 2023 року скасувати, як таку, що постановлена з порушенням процесуального та матеріального закону, та просить прийняти іншу постанову, якою звільнити його від адміністративної відповідальності передбаченої ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт вказує наступне.
В порушення вимог ст.268 КУпАП справа розглянута за його відсутності, що позбавило його права на свій захист, оскільки винність у вчиненні вказаного правопорушення він не визнає і не мав можливості повноцінно захищатись від неправомірності викладених у протоколі про адміністративне правопорушення висновків.
Зокрема, рішення суду ґрунтується на письмових поясненнях свідків, хоча відповідно до ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. В той же час свідки, які могли повідомити про значимі факти у справі викликані не були. Так, не була викликана в якості свідка ОСОБА_2 , яка безпосередньо знаходилась на місті події і могла б роз`яснити як усе відбувалось. Так само не були на судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виклик яких клопотав захисник.
Разом з тим процедура направлення його на огляд передбачена «Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» була грубо порушена. Так, у відповідності до п.8 Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. Проте ні свідків події суд не було забезпечено прибуття ні в протоколі не зазначено які ж конкретно дії вказували на ухилення від огляду.
Що стосується поновлення строку на апеляційне оскарження, то апелянт зазначає, що постанова датована 10 січня 2023 року, однак про існування такої постанови йому стало відомо тільки 16 січня 2023 року. На самому засіданні суду про притягнення його до адміністративної відповідальності присутнім не був в силу поважних причин. Тому подавши апеляційну скаргу 26 січня 2023 року вважає, що саме з поважних причин був пропущений строк на оскарження даної постанови в апеляційному порядку. 
У судове засідання призначене на 14 год 00 хв. 19 червня 2026 року, до апеляційного суду ОСОБА_1 разом із захисником – адвокатом Моісеєнком В. В. повторно не з`явилися, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Так, на судовий розгляд призначений на 09 год. 00 хв. 10 березня 2026 року ОСОБА_1 та адвокат Моісеєнко В. В. не з`явилися, подане клопотання про перенесення судового засідання адвокатом Моісеєнком В. В. обґрунтоване тим, що у зв`язку з підготовкою до судового засідання просив надати дозвіл для ознайомлення з матеріалами справи, у зв`язку з цим судове засідання відкласти.
До початку судового засідання призначеного на 14 год. 00 хв. 19 червня 2026 року адвокат Моісеєнко В. В. знову подав клопотання про відкладення у зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 до Сумського апеляційного суду та зайнятістю в іншому судовому засіданні не може прибути 19 червня 2026 року до суду та взяти участь у розгляді апеляційної скарги, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд. 
Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що ОСОБА_1 та його захисник адвокат Моісеєнко В. В., знаючи, що в апеляційному суді на розгляді з 06 лютого 2023 року перебуває подана ними апеляційна скарга, в судове засідання жодного разу не з`явилися, подаючи клопотання про відкладення апеляційного розгляду, апеляційний суд дійшов висновку, що останні не бажають приймати участь в апеляційному перегляді даної справи.
Апеляційний суд зазначає, що аналогічна поведінка адвоката спостерігалася і в суді першої інстанції, оскільки судом першої інстанції задовольнялося клопотання адвоката про відкладення розгляду справи. Зазначені дії призвели до невиправданого затягування розгляду справи, враховуючи, що справа перебувала у провадженні суду першої інстанції з 06 липня 2022 року, а рішення ухвалено 10 січня 2023 року , що не сприяло дотриманню принципу розумності строків розгляду справи.
Тому, враховуючи клопотання адвоката Моісеєнка В. В про відкладення та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої апеляційної скарги особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Буринського районного суду Сумської області від 10 січня 2023 року у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, і в даному випадку права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, не є порушеним.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Відповідно до штампу вхідної кореспонденції Буринського районного суду Сумської області від 30 січня 2023 року, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на поставу судді від 10 січня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження. Причиною пропуску строку апелянт зазначає про те, що постанова датована 10 січня 2023 року, однак про існування такої постанови йому стало відомо тільки 16 січня 2023 року. На самому засіданні суду про притягнення його до адміністративної відповідальності присутнім не був в силу поважних причин.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 240099 від 11 червня 2022 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи, та з якого вбачається, що протокол ОСОБА_1 підписаний, зауважень до його змісту останній не мав та пояснень, в тому числі і на спростування викладених у ньому обставин, ОСОБА_1 в протоколі не вказав;
- довідкою про надання інформації, з якої вбачається, що відповідно до відомостей інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 , має водійське посвідчення. 
- долученим до протоколу відеозаписом. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Щодо тверджень апелянта про те, що в порушення вимог ст.268 КУпАП справа розглянута за його відсутності, що позбавило його права на свій захист, оскільки винність у вчиненні вказаного правопорушення він не визнає і не мав можливості повноцінно захищатись від неправомірності викладених у протоколі про адміністративне правопорушення висновків. Апеляційний суд зазначене визнати обґрунтованими не може, оскільки ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився до суду і не повідомив про причини неявки, суд першої інстанції мав законні підстави для розгляду справи за його відсутності. Права особи на захист у даному випадку порушені не були, а розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності повністю відповідав вимогам ч. 1 ст. 268 КУпАП. Окрім цього, згідно постанови суду першої інстанції від 10 січня 2023 року розгляд справи проводився в присутності захисника Міненка С. А., тому право ОСОБА_1 на захист не було порушено.
Доводи апелянта про те, що свідки, які могли повідомити про значимі факти у справі викликані не були. Так, не була викликана в якості свідка ОСОБА_2 , яка безпосередньо знаходилась на місті події і могла б роз`яснити як усе відбувалось. Так само не були на судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виклик яких клопотав захисник.
Що стосується свідка ОСОБА_2 , яка, як вказував захисник, перебувала з ОСОБА_1 в транспортному засобі під час складання протоколу, то апеляційний суд звертає увагу, що клопотання про виклик вказаного свідка у судове засідання суддею суду першої інстанції було задоволено, однак її явка у призначене судове засідання не забезпечена. А свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які також викликались в судове засідання за клопотанням захисника, до суду не з`явились в зв`язку з відсутністю їх за місцем проживання, будь-які інші особисті дані вказаних свідків, які б давали можливість для їх повторного виклику судом в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що протокол відносно ОСОБА_1 був складений не у зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, а у зв`язку з тим, що за виявлених ознак такого сп`яніння, на пропозицію поліцейського пройти огляд у медичному закладі, відмовився, що вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, оскільки, як водій, не мав право, а був зобов`язаний, згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху, пройти такий огляд. За таких обставин, необхідності у допиті свідка ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду немає. Крім того, апеляційний суд зауважує, що судом першої інстанції в присутності захисника були досліджені усі зібрані по справі докази, і останній не був обмежений чи позбавлений права ставити питання, висловлювати свої заперечення чи заявляти клопотання. Таким чином, у даній справі достатньо доказів, якими підтверджується факт того, що ОСОБА_1 , як водій, на пропозицію працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, від проходження такого огляду відмовився, що вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції.
Посилання апелянта про те що, прибуття свідків події судом не було забезпечено та в протоколі не зазначено які ж конкретно дії вказували на ухилення від огляду. Зазначене спростовується дослідженим відеозаписом, на якому у присутності двох свідків зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Постанова суду за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарг особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294, 295 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Буринського районного суду Сумської області від 10 січня 2023 року.
Постанову судді Буринського районного суду Сумської області від 10 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 1 рік - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.