ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р. 	Справа № 520/28683/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Черкаської обласної військової адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Полях Н.А.) від 05.03.2026 по справі № 520/28683/25
за позовом ОСОБА_1 
до Черкаської обласної військової адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправними дії Черкаської обласної військової адміністрації, які полягають у не дотриманні вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян” при розгляді звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 УМ-18831812, від 14.05.2025р.;
визнати протиправною бездіяльність Черкаської обласної військової адміністрації, яка полягає у не розгляді звернення ОСОБА_1 УМ-18831812, від 14.05.2025р. першими керівниками Черкаської обласної військової адміністрації в термін передбачений ст. 20 Закону України “Про звернення громадян”;
зобов`язати Черкаську обласну військову адміністрацію повторно розглянути звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 УМ-18831812, від 14.05.2025р. з дотриманням вимог Закону України “Про звернення громадян”.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем допущені протиправні дії щодо не дотримання вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян” при розгляді звернення позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 520/28683/25 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправними дії Черкаської обласної військової адміністрації, які полягають у не дотриманні вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян” при розгляді звернення ОСОБА_1 УМ-18831812 від 14.05.2025.
Зобов`язано Черкаську обласну військову адміністрацію повторно розглянути звернення (пропозицією – зауваженням) ОСОБА_1 УМ-18831812 від 14.05.2025 з дотриманням вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян”.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що пропозиція (зауваження) позивача від 14.05.2025 № УМ-18831812 що надійшла з Урядового контактного центру було зареєстровано в системі електронного документообігу АСКОД 15.05.2025 під номером № У-584/01/08-13. Вказує, що оскільки позивачем при направленні пропозиції (зауваження) було долучено посвідчення особи з інвалідністю 2 групи в наслідок війни, вказане звернення виконання вимог Закону України № 393/96-ВР було розглянуто особисто начальником ЧОВА – ОСОБА_2 . За результатами розгляду, резолюцією начальника Черкаської обласної військової адміністрації Табурця І. І. до № У-584/01/08-13 від 15.052025 доручено першому заступнику голови ОСОБА_3 та керівнику апарату Бортник О. М. «поінформувати автора про особливості оптимізації штатної чисельності ОДА в умовах правового режиму воєнного стану», та надано відповідь автору пропозиції (зауваження) № УМ-18831812 листом від 21.05.2025 № 01/08-13/У-584/01/08-13/13271. Вказує, що при підготовці проекту відповіді було дотримано усіх норм ЗУ № 393/96-ВР, адже заявник був належним чином, у встановлений термін, та належною посадовою особою повідомлений про результати розгляду. Також вказує, що при розгляді зазначеної пропозиції-зауваження було дотримано всі вимоги Закону України № 393/96-ВР, навіть попри те, що за своїм змістом та метою пропозиція-зауваження не була підкріплена жодними фактами порушення будь-якого права заявника.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення..
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 14.05.2025 позивач звернувся на адресу відповідача через сайт урядовий портал зі зверненням (пропозицією – зауваженням) УМ-18831812.
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням, яке наявне у матеріалах справи.
Відповідачем надана відповідь за підписом керівника апарату обласної військової адміністрації.
Позивач вважає, що його звернення (пропозицією – зауваженням) УМ-18831812, від 14.05.2025 розглянуто з порушенням Закону України “Про звернення громадян”, оскільки звернення не розглянуто першими керівниками органу, а розглянуто керівником апарату, який не є першим керівником органу, а лише забезпечує виконання рішень керівників органу через організацію роботи, у зв`язку з чим звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив неналежний розгляд заяви (пропозиції-зауваженням) позивача УМ-18831812 від 14.05.2025, оскільки таке звернення було розглянуто не першим керівником державного органу, що є порушенням наведених вище вимог частини 2 статті 14 Закону України “Про звернення громадян”, відповідно до яких пропозиції (зауваження), зокрема, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто.
Також суд зазначив, що з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправними дій Черкаської обласної військової адміністрації, які полягають у не дотриманні вимог ч. 2 ст. 14 Закону України “Про звернення громадян” при розгляді звернення ОСОБА_1 УМ-18831812 від 14.05.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову позивачем не оскаржується, а доводи апеляційної скарги фактично стосуються лише висновків суду в частині задоволених вимог, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції з урахуванням приписів ч. 1 ст. 308 КАС України.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 (далі - Закон № 393/96).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96 визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом ст. 3 Закону № 393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Відповідно до ст. 4 Закону № 393/96 до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно зі ст. 5 Закону № 393/96 звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення (ч. 3 ст. 7 Закону № 393/96).
З матеріалів справи судом встановлено, що 14.05.2025 ОСОБА_1 , через Урядовий контактний центр, звернувся до Черкаської обласної військової адміністрації із пропозицією-зауваженням, в якій зазначено, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про звернення громадян» - органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Для стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів пропонував скоротити штат Черкаської обласної військової адміністрації на 10%.
До пропозиції-зауваження заявником долучено копію посвідчення особа з інвалідністю ІІ групи в наслідок війни.
Черкаською обласною військовою адміністрацією надано відповідь, яка оформлена листом № 01/08-13/У-584/01/08-13/13271 від 21.05.2025, який підписаний керівником апарату Оленою Бортник.
За обставинами цієї справи, позивач вважає неправомірним надання відповідачем відповіді від 21.05.2025 № 01/08-13/У-584/01/08-13/13271 за підписом керівника апарату обласної військової адміністрації Олени Бортник. При цьому, позивачем не оскаржується зміст наданої відповіді, однак позивач вказує, що така відповідь надана не уповноваженою особою.
Надаючи оцінку цим обставинам, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 14 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.
Пропозиції (зауваження) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 393/96 органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно зі ст. 19 Закону № 393/96 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Аналіз наведених вище норм Закону № 393/96 свідчить про те, що пропозиція (зауваження) осіб з інвалідністю внаслідок війни, яка відповідає вимогам Закону № 393/96 повинна бути прийнята, всебічно та повно розглянута особисто першим керівником державного органу, до якого вона подана.
Як вказав Конституційний Суд України, з огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги (абзац десятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другого сенату) від 25.04.2019 № 1-р(II)/2019). Одним із проявів такої поваги з боку держави до осіб, які отримали інвалідність внаслідок війни, є передбачена частиною другою статті 15 Закону № 393/96-ВР гарантія розгляду їхніх заяв (клопотань) особисто першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
Отже, оскільки позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни, він має право на особистий розгляд його звернення (пропозицію - зауваження) саме першими керівниками органів державної влади.
В свою чергу, як вказувалося вище, у відповідь на звернення позивача щодо скорочення штату адміністрації № УМ-18831812 від 14.05.2025 Черкаською обласною військовою адміністрацією надано лист від 21.05.2025 за підписом керівника апарату обласної військової адміністрації Олени Бортник, що свідчить про те, що відповідач допустив неналежний розгляд заяви ОСОБА_1 з пропозиціями-зауваженнями від 14.05.2025, оскільки таке звернення було розглянуто не першим керівником державного органу, що є порушенням наведених вище вимог ч. 2 ст. 14 Закону № 393/96, відповідно до яких пропозиції (зауваження), зокрема, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто.
Що стосується доводів апелянта про те, що за результатами розгляду, резолюцією начальника Черкаської обласної військової адміністрації Табурця І.І. до № У-584/01/08-13 від 15.052025 доручено першому заступнику голови ОСОБА_3 та керівнику апарату Бортник О.М. «поінформувати автора про особливості оптимізації штатної чисельності ОДА в умовах правового режиму воєнного стану», то як правильно зазначив суд першої інстанції, сам по собі факт накладення резолюції на документ не є тотожним особистому розгляду звернення в розумінні ч. 2 ст. 14 Закону № 393/96.
Що стосується доводів апелянта про те, що за наслідками особистого розгляду порушеного автором звернення питання - безпосередньо начальником ЧОВА, керівником апарату, як керівником державної служби в державному органі, тобто, посадовою особою, яка в силу пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про Державну службу» займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі, зокрема, з питань розгляду звернень громадян, було підписано проект відповіді та направлено позивачу лист від 21.05.2025 № 01/08-13/У-584/01/08-13/13271, колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на положення Закону України «Про державну службу» та на посадову інструкцію керівника апарату не спростовують встановленого факту порушення розгляду звернення позивача, оскільки внутрішні організаційні акти суб`єкта владних повноважень не можуть змінювати або звужувати обсяг гарантій, прямо встановлених ч. 2 ст. 14 Закону № 393/96.
Що стосується доводів апелянта про те, що позивачем в обґрунтування порушення своїх прав зазначено, що відповідачем не належним чином розглянуто його пропозицію-зауваження, однак обставини, на які покликається позивач, не свідчать, що не належний розгляд його запиту порушує його індивідуальні права та законні інтереси, які потребують судового захисту, колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин позивачем не оскаржується зміст наданої відповіді, а позивач вказує, що така відповідь надана не уповноваженою особою, що і було підтверджено під час судового розгляду справи, а тому доводи апелянта в цій частині суд відхиляє.
Що стосується доводів апелянта про те, що при розгляді зазначеної пропозиції-зауваження було дотримано всі вимоги Закону № 393/96-ВР, навіть попри те, що за своїм змістом та метою пропозиція-зауваження не була підкріплена жодними фактами порушення будь-якого права заявника, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
В межах спірних правовідносин позивач, який є громадянином України, звернувся із пропозицією до органу державної влади, в якій для стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів пропонував скоротити штат Черкаської обласної військової адміністрації на 10%.
При цьому, колегія суддів зазначає, що Закон № 393/96-ВР не вимагає від заявника, у випадку звернення до органу державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків, саме із пропозицією, вказувати про факти порушення будь-якого права заявника.
Враховуючи встановлені судом обставини щодо розгляду звернення позивача без дотримання вимог Закону № 393/96, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Черкаської обласної військової адміністрації, які полягають у не дотриманні вимог ч. 2 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення ОСОБА_1 УМ-18831812 від 14.05.2025 та зобов`язання Черкаської обласної військової адміністрації повторно розглянути звернення (пропозицію – зауваження) ОСОБА_1 УМ-18831812 від 14.05.2025 з дотриманням вимог ч. 2 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян».
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Черкаської обласної військової адміністрації залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 по справі № 520/28683/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло