Справа № 308/3779/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
26 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чепки В.В.,  за участі секретаря судового засідання Авдєєвої К.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник - адвокат Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
11 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024 в розмірі 16 537,55 грн., 2 662,40 грн судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 26.02.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 9326260, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 
Відповідач обов`язку щодо повернення кредиту у встановлений строк не виконав.
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги у тому числі і за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024.
Позивач вказує, що заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» складає 16 537,55 грн, з них: 4 450,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 11237,55 грн - прострочена заборгованість за сумою відстотків, 850,00 грн - прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача претензії про погашення кредитної заборгованості вих. № 23774489/2645 від 04.02.2026. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, просить позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024 у загальному розмірі 16 537,55 грн.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Водночас витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію про надходження на рахунок відповідача кредитних коштів.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак згідно з позовною заявою просить розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення судом заочного рішення в справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не подано.
За загальним правилом ч. 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на викладене та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2024 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 9326260, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит - сума: 5 000,00 грн строком на 105 днів з 26.02.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.03.2024. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). 
Комісія за надання кредиту: 850,00 грн, яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 кредитного договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1575,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10350.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Договір про споживчий кредит № 9326260 від 26.02.2024, Графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту та Анкета-заява на кредит відповідно до довідки від 10.09.2025 підписані ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 354469, відправленим відповідачу 26.02.2024 о 11 год 02 хв. на номер телефону НОМЕР_1 , таким чином відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування. 
Відповідно до платіжного доручення 124028954 від 26.02.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок отримувача ОСОБА_1 НОМЕР_2 кошти згідно з договором № 9326260 від 26.02.2024 в розмірі 5000,00 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 9326260.
З наданої АТ КБ «Приватбанк» на вимогу ухвали суду від 01.04.2026 інформації встановлено, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) і на вказаний рахунок було зарахування коштів на суму 5000 UAH за період 26.02.2024-04.03.2024 р. - від 26.02.2024 р.
29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги у тому числі і за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024.
З витягу з реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 вбачається, що від ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на суму 16 537,55 грн, з них: 4 450,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 11.237,55 грн заборгованість за сумою відсотків, 850,00 грн заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Перехід права вимоги також підтверджується долученими актом приймання-передачі з реєстром боржників від 29.07.2024 до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ та копією платіжної інструкції №2438 від 29.07.2024 на суму 1 749475,37 грн. плати за відступлення права вимоги згідно договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024 заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» станом на 12.02.2026 складає 16 537,55 грн, з них: 4 450,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 11 237,55 грн заборгованість за сумою відсотків, 850,00 грн заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача претензії про погашення кредитної заборгованості вих. № 23774489/2645 від 04.02.2026, однак вказана претензія залишилася без відповіді та задоволення. 
Згідно з положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові та ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.
Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості виконаний ТОВ «МІЛОАН», враховує щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, є належним та допустимим доказом у розумінні статей 76-78 ЦПК України.
Факт укладення кредитного договору підтверджується наданою АТ КБ «Приватбанк» на вимогу ухвали суду від 01.04.2026 інформацією про зарахування 26.02.2024 на рахунок відповідача коштів на суму 5000 грн. 
Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості, сплачуючи заборгованість за кредитом, відповідач фактично визнав і факт укладення договору, і його умови.
Наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до фінансової установи та отримання нею кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит».
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Відповідач будучи повідомленим про зміну кредитора, що підтверджується письмовими доказами, долученими до позовної заяви, платежів на погашення заборгованості за вказаним кредитним договором не здійснив.
Досліджені судом докази підтверджують та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» за договором про споживчий кредит № 9326260 від 26.02.2024, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в частині стягнення заборгованості за сумами 4 450,00 грн - заборгованості за сумою кредиту, 11 237,55 грн заборгованості за сумою відсотків, є доведеними та підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення 850,00 грн простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту.
Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. 
За таких обставин положення пункту 1.5.1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 850,00 грн., яка нараховується за ставкою 17.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
На підставі договору укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем від 24.02.2024 комісія за надання кредиту становить 850 грн, яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.
Отже, кредитний договір № 9326260 від 26.02.2024 не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з наданням кредиту.
Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору № 9326260 від 26.02.2024 з відповідачем.
За таких обставин положення договору між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 № 9326260 від 26.02.2024 про сплату позичальником на користь банку комісії за надання кредиту є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в сумі 850 грн. необґрунтованою.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог за кредитним договором № 9326260 від 26.02.2024 в частині стягнення комісії слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.
За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025, Акт №Д/18290 від 12.02.2026, в якому зазначено вартість наданих послуг, яка становить 8000,00 грн; детальний опис наданих послуг від 12.02.2026.
Водночас, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. було сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Апологет», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат в сумі 8000,00 грн., пов`язаних з правничою допомогою, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір, сплачений позивачем підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2525,55 грн.
Керуючись ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд 
ухвалив:
позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник - адвокат Усенко Михайло Ігорович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 9326260 від 26.02.2024 у розмірі 15 687,55 (п`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень 55 копійок) грн, з них: 4 450,00 грн - заборгованості за сумою кредиту, 11 237,55 грн заборгованості за сумою відсотків.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у відшкодуванні витрат за надання професійної правової допомоги.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в розмірі 2525,55 (дві тисячі п`ятсот двадцять п`ять гривні 55 копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони по справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, Львівська обл., місто Львів, вул. Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28. код ЄДРПОУ: 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 27.05.2026.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        В. В. Чепка